Input:
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 254/2014/EU RENDELETE
(2014. február 26.)
a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó többéves fogyasztóvédelmi programról és az 1926/2006/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 169. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A Bizottság 2010. március 3-i„Európa 2020 - Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája” című közleménye (a továbbiakban: Európa 2020) arra szólít fel, hogy az európai polgárok lehetőséget kapjanak arra, hogy teljes mértékben részesei legyenek a belső piacnak, ehhez pedig erősíteni kell az azzal kapcsolatos lehetőségeiket, hogy a határon túlról vásároljanak árukat és szolgáltatásokat - különösen online úton -, valamint elő kell segíteni, hogy nagyobb bizalommal legyenek az ilyen vásárlások iránt.
(2)
Az Unió - azáltal, hogy törekszik annak biztosítására, hogy a polgárok maximálisan kihasználhassák a belső piacban rejlő lehetőségeket, és ennek érdekében konkrét intézkedésekkel védi a polgárok biztonságát, illetve jogi és gazdasági érdekeit, ezzel támogatva és kiegészítve a tagállami szakpolitikákat - hozzájárul a magas szintű fogyasztóvédelem biztosításához, és ahhoz, hogy a fogyasztókat helyezze a belső piac középpontjába.
(3)
A 2014-2020 közötti időszakra szóló többéves fogyasztóvédelmi programnak (a továbbiakban: a program) elő kell segítenie a magas szintű fogyasztóvédelmet, és teljes körűen támogatnia kell az Európa 2020 stratégia növekedési és versenyképességi céljait azáltal, hogy integrálja az Európa 2020 stratégiában azonosított, a digitális menetrendre (annak biztosítása érdekében, hogy a digitalizáció valóban a fogyasztók fokozottabb jólétét eredményezze), a fenntartható növekedésre (a fogyasztás fenntarthatóbb irányba terelése), a társadalmi befogadásra (a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók sajátos helyzetének és az elöregedő népesség szükségleteinek figyelembevétele), valamint az intelligens szabályozásra (többek között a fogyasztói piac monitoringja az intelligens és célzott szabályozás elősegítése érdekében) vonatkozó egyes aggályokat.
(4)
A Bizottság 2012. május 22-i„Az európai fogyasztóvédelmi stratégia: a fogyasztói bizalom növelése és a növekedés fellendítése” című közleménye (a továbbiakban: a fogyasztóvédelmi stratégia) az elkövetkező évekre meghatározza az Unió fogyasztóvédelmi politikájának stratégiai keretét, mégpedig úgy, hogy a fogyasztói érdekek védelmét valamennyi uniós szakpolitika részévé teszi. A fogyasztóvédelmi stratégia célja egy olyan stratégia kidolgozása, amelynek köszönhetően a politikai fellépés hatékonyan és érdemben, egész életükben szolgálja a fogyasztókat a rendelkezésükre álló termékek és szolgáltatások biztonságosságának garantálása, tájékoztatás és szemléletformálás, a fogyasztókat képviselő szervezetek támogatása, a fogyasztók jogainak védelme, az igazságszolgáltatáshoz és jogorvoslati lehetőségekhez való hozzáférésük és a fogyasztóvédelmi jogszabályok végrehajtásának biztosítása révén.
(5)
A közelmúltbeli gazdasági visszaesés rávilágított a belső piac számos hiányosságára és következetlenségére, melyek csökkentették a fogyasztók és a polgárok bizalmát. Jóllehet el kell ismerni az Unió jelenlegi működését meghatározó költségvetési korlátokat, az Uniónak megfelelő pénzügyi eszközöket kell biztosítania ahhoz, hogy teljesíthetők legyenek a program célkitűzései, és ezért támogatnia kell az Európa 2020 megvalósítását.
(6)
A belső piac kiteljesítéséhez elengedhetetlen a belső piac megfelelő működését továbbra is gátló indokolatlan és aránytalan akadályok megszüntetése, valamint különösen határokon átnyúló vásárlás esetén a polgárok rendszerbe vetett hitének és bizalmának javítása. Az Uniónak törekednie kell a fogyasztói jogok érvényesítéséhez megfelelő feltételek megteremtésére, azáltal, hogy megfelelő eszközöket biztosít a fogyasztóknak, valamint megfelelő ismeretekkel és kompetenciákkal ruházza fel őket megfontolt és megalapozott döntések meghozatalához, és előmozdítja a fogyasztói tudatosságot.
(7)
E rendelet figyelembe veszi a gazdasági, társadalmi és műszaki környezetet, valamint az azokkal kapcsolatban felmerülő kihívásokat. A program által finanszírozott intézkedések különösen a globalizációval, a digitalizációval, a fogyasztók által hozandó döntések egyre bonyolultabbá válásával, a fogyasztás fenntarthatóbb irányba terelésének szükségességével, a népesség elöregedésével, a társadalmi kirekesztéssel és a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók kérdésével kapcsolatos problémák megoldását tűzik ki célul. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 12. cikke értelmében a fogyasztói érdekek valamennyi uniós politikába történő integrálása kiemelt feladat. A más uniós szakpolitikákkal és programokkal való koordináció kulcsfontosságú elem annak biztosítása szempontjából, hogy a fogyasztói érdekeket más szakpolitikák teljes mértékben figyelembe vegyék. A szinergiák elősegítése és a párhuzamos munka elkerülése érdekében azonban a többi uniós alap és program keretében gondoskodni kell arról, hogy megfelelő pénzügyi támogatás álljon rendelkezésre a fogyasztói érdekeknek az érintett területeken történő integrálásához.
(8)
A programnak magas szintű védelmet kell biztosítania valamennyi fogyasztó számára, ezen belül is sajátos szükségleteik figyelembevétele és képességeik megerősítése érdekében különös tekintettel kell lennie a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztókra, amint azt a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók jogainak megerősítésére irányuló stratégiáról szóló 2012. május 22-i állásfoglalásában (4) az Európai Parlament is kérte. A programnak biztosítania kell különösen, hogy a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók is hozzáférhessenek a termékekre és szolgáltatásokra vonatkozó információkhoz, és ezáltal egyenlő esélyük legyen szabad és megalapozott döntéseket hozni, különös tekintettel arra, hogy számukra külön nehézséget jelent a fogyasztói információkhoz való hozzáférés és azok megértése, és ezért könnyen félrevezethetők.
(9)
A program keretében különös figyelmet kell fordítani a gyermekekre, többek között az érdekelt felekkel együttműködve abból a célból, hogy biztosított legyen a kisgyermekek irányában az érdekelt felek általi felelősségteljes reklámozás, különösen ami a félrevezető online reklámok elleni küzdelmet illeti.
(10)
Intézkedéseket kell meghatározni az intézkedések uniós finanszírozási keretét biztosító programban. A 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 54. cikkének megfelelően e rendelet célja, hogy jogalapot biztosítson az említett intézkedésekhez és a program végrehajtásához. E rendelet az 1926/2006/EK európai parlamenti és tanácsi határozatra (6) épül, és az annak keretében finanszírozott intézkedéseket folytatja.
(11)
Fontos a fogyasztóvédelem javítása. Ezen általános célkitűzés megvalósítása érdekében egyedi célkitűzéseket kell meghatározni a biztonság, a fogyasztói tájékoztatás és szemléletformálás, illetve az uniós szintű fogyasztói szervezetek támogatása, a jogok és jogorvoslat, valamint a fogyasztói jogok érvényesítése tekintetében. A program keretében meghozott intézkedések értékét és hatását a szakpolitika megfelelőbb kialakításának elősegítése céljából, a fogyasztók érdekében rendszeresen monitoring alá kell vonni, és értékelni kell. A fogyasztóvédelmi politika értékelése és különösen a meghozott intézkedések pontos hatásának mérése érdekében mutatókat kell kidolgozni, amelyek értékét mindazonáltal tágabb összefüggésben kell meghatározni.
(12)
Fontos a fogyasztói bizalom növelése. E célkitűzés elérése érdekében meg kell erősíteni a fellépési képességeket, elsősorban megfelelő pénzügyi támogatás nyújtása révén uniós szintű fogyasztói szervezetek és európai fogyasztói központok részére, figyelembe véve a fogyasztóknak a jogaikkal kapcsolatos tájékoztatásában és segítésében, a fogyasztók fogyasztói jogvitákban - különösen a megfelelő vitarendezési mechanizmusokhoz való hozzáférés tekintetében - való támogatásában, valamint a belső piac megfelelő működése során a fogyasztói érdekek képviseletében betöltött jelentős szerepüket. E szervezeteknek és központoknak képesnek kell lenniük fokozni a fogyasztók védelmét és erősíteni a fogyasztók bizalmát azáltal, hogy a helyszínen intézkednek, illetve a segítségnyújtást, a tájékoztatást és a szemléletformálást az egyéni igényekhez igazítják.
(13)
Rendelkezni kell azokról a támogatható tevékenységekről, amelyek révén ezeket a célkitűzéseket meg lehet valósítani.
(14)
Meg kell határozni a támogatásra jogosult lehetséges kedvezményezettek csoportjait.
(15)
A rendelet - az EUMSZ-ben az Európai Parlament és a Tanács tekintetében meghatározott költségvetési hatáskörök sérelme nélkül - tartalmazza a költségvetési kérdésekben történő együttműködésről, valamint a költségvetési fegyelemről és a pénzgazdálkodás hatékonyságáról és eredményességéről szóló, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti 2013. december 2-i intézményközi megállapodás (7) 17. pontja értelmében a programhoz rendelt pénzügyi referenciaösszeget.
(16)
A program végrehajtása során a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás, valamint az átláthatóság és a rugalmasság elvének a szellemében engedélyezni kell a végrehajtó ügynökség további működését, amennyiben az 58/2003/EK tanácsi rendeletben (8) foglalt valamennyi követelmény teljesül.
(17)
A fogyasztói biztonság, a szemléletformálás, a fogyasztói jogok és a végrehajtás terén felmerülő, uniós és tagállami alapokból finanszírozott kiadásokat jobban össze kell hangolni, a kiegészítő jelleg, a nagyobb hatékonyság és a jobb láthatóság biztosítása, valamint jobb költségvetési szinergiák elérése érdekében.
(18)
Az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás rendelkezik a fogyasztóvédelem területén egyrészről az Unió és tagállamai, másrészről az Európai Szabadkereskedelmi Társulás Európai Gazdasági Térségben részt vevő országai közötti együttműködésről. Rendelkezni kell arról is, hogy a program nyitott legyen más országok, különösen az Unió szomszédságában fekvő, valamint az uniós tagságot kérelmező, tagjelölt vagy csatlakozó országok részvételére is.
(19)
A program végrehajtásának összefüggésében, valamint a termelési lánc globalizálódására és a piacok egymástól való egyre fokozottabb függőségére tekintettel bátorítani kell az együttműködést a programban részt nem vevő harmadik országokkal, figyelembe véve az ezen országok és az Unió között fennálló vonatkozó megállapodásokat.
(20)
A Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a II. mellékletben foglalt mutatók kiigazítására vonatkozóan a fogyasztóvédelem területén a jogalkotási keretben bekövetkezett változások figyelembevétele érdekében, valamint az I. mellékletnek egyes érintett cselekvések eltávolításával történő, a Bizottság által készítendő értékelési jelentés eredményének figyelembevételén alapuló módosítására vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és megszövegezése során a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz történő egyidejű, valamint időben és megfelelő módon történő eljuttatásáról.
(21)
Annak érdekében, hogy a rendeletet egységes feltételek mellett lehessen végrehajtani, az éves munkaprogramok elfogadása tekintetében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (9) megfelelően kell gyakorolni. Mivel a program nem határoz meg termékbiztonsági kritériumokat, hanem pénzügyi támogatást kíván biztosítani a termékbiztonsági politika végrehajtására szolgáló eszközökhöz, továbbá tekintettel arra, hogy a támogatás összege viszonylag alacsony, helyénvaló a tanácsadó bizottsági eljárást alkalmazni.
(22)
Az Unió pénzügyi érdekeit a teljes kiadási ciklusban arányos intézkedésekkel kell védeni, beleértve a szabálytalanságok megelőzését, feltárását és kivizsgálását, az elveszített, jogosulatlanul kifizetett vagy szabálytalanul felhasznált pénzösszegek visszafizettetését, valamint adott esetben a 966/2012/EU, Euratom rendelettel összhangban igazgatási és pénzügyi bírságok kiszabását.
(23)
Mivel e rendelet céljait a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani az érintett kérdéskörök határokon átnyúló jellege miatt, az Unió szintjén azonban az intézkedések hatékonyabb volta miatt e célok jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(24)
Az 1926/2006/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni.
(25)
Helyénvaló a fogyasztóvédelmi politika területén a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó, az 1926/2006/EK határozattal létrehozott közösségi cselekvési program és e program között megszakítás nélküli és zavartalan átmenetet biztosítani, különösen a több évre kiterjedő intézkedések folyamatosságának, valamint az előző program sikereinek, illetve a nagyobb figyelmet igénylő területeknek az értékelése tekintetében. Helyénvaló továbbá, hogy összhangban legyen ezen program időtartama az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendelettel (10) létrehozott 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret időtartamával. Ennek megfelelően e programot 2014. január 1-jétől kell alkalmazni. Szükség esetén 2021. január 1. után a technikai és adminisztratív segítségre vonatkozó előirányzatnak tartalmaznia kell a 2020 végéig be nem fejezett intézkedések kezelésére vonatkozó kiadásokat,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A többéves fogyasztóvédelmi program
Ez a rendelet többéves fogyasztóügyi programot (a továbbiakban: a program) hoz létre a 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig tartó időszakra.
2. cikk
Általános cél
A program általános célja, hogy egy intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést célzó, átfogó stratégia keretében magas szintű fogyasztóvédelmet biztosítson, megfelelő eszközöket adjon a fogyasztók kezébe, és a fogyasztókat a belső piac középpontjába helyezze. A program a fogyasztók egészsége, biztonsága és a jogi és gazdasági érdekei védelmének, valamint a tájékoztatáshoz, szemléletformáláshoz és az érdekeik védelme céljából történő önszerveződéshez való joguk előmozdításával fogja ezt biztosítani, támogatva a fogyasztói érdekek más szakpolitikai területekbe való integrálását. A programnak ki kell egészítenie, támogatnia kell és monitoring alá kell vonnia a tagállamok szakpolitikáit.
3. cikk
Egyedi célkitűzések és mutatók
(1) A 2. cikkben említett általános célkitűzést a következő egyedi célkitűzések révén kell megvalósítani:
a)
I. célkitűzés - biztonság: a termékbiztonság hatékony piacfelügyelet révén történő megszilárdítása és javítása Unió-szerte.
E célkitűzést különösen a veszélyes fogyasztási cikkek uniós riasztási rendszerének (RAPEX) tevékenysége és hatékonysága révén értékelik majd;
b)
II. célkitűzés - a fogyasztókat célzó tájékoztatás és szemléletformálás, valamint a fogyasztóvédelmi szervezetek támogatása: a fogyasztóvédelmi szemlélet formálásának, valamint a fogyasztók tájékoztatásának és a fogyasztói jogokkal kapcsolatos ismereteinek javítása, a fogyasztóvédelmi politika tudományos alapjának megteremtése és a fogyasztói szervezetek támogatása, ideértve a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók sajátos igényeinek a figyelembevételét.
c)
III. célkitűzés - jogok és jogorvoslat: a fogyasztói jogok kidolgozása és megerősítése mindenekelőtt intelligens szabályozási intézkedések, valamint az egyszerű, hatékony, gyors és kis költségű jogorvoslathoz, többek között az alternatív vitarendezéshez való hozzáférés javítása révén.
E célkitűzést különösen az alternatív vitarendezés határokon átnyúló viták rendezéséhez történő igénybevétele, egy uniós szintű internetes vitarendezési rendszer tevékenysége, illetve a valamely probléma miatt fellépő fogyasztók százalékaránya alapján értékelik majd;
d)
IV. célkitűzés - fogyasztói jogok érvényesítése: a fogyasztói jogok érvényesítésének támogatása a nemzeti jogérvényesítési szervek közötti együttműködés megerősítése és a fogyasztóknak történő tanácsadás révén.
E célkitűzést különösen a fogyasztóvédelmi együttműködési hálózaton belüli információáramlás szintje és együttműködés hatékonysága, valamint az európai fogyasztói központok tevékenysége és a fogyasztók általi ismertségének mértéke alapján értékelik majd.
A fogyasztók színvonalas tájékoztatása és részvétele ágazatokon átnyúló prioritás, ezért a program keretében finanszírozott minden ágazati célkitűzésben és fellépés kapcsán - a lehetőségek szerint - kifejezetten rendelkezni kell ezekről.
(2) A mutatók leírása a II. mellékletben olvasható.
(3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 15. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a II. mellékletben szereplő mutatók módosítása érdekében.
4. cikk
Támogatható intézkedések
A 3. cikkben említett egyedi célkitűzéseket a következő felsorolásban szereplő támogatható intézkedésekkel kell teljesíteni:
a)
I. célkitűzés - biztonság:
1.
a nem élelmiszer jellegű termékek és szolgáltatások fogyasztókra vonatkozó egészségügyi és biztonsági szempontjaival kapcsolatos tudományos tanácsadás és kockázatelemzés, beleértve a 2008/721/EK bizottsági határozattal (11) létrehozott független tudományos bizottságok feladatainak támogatását;
2.
a 2001/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (12) meghatározott, termékbiztonsággal kapcsolatos piacfelügyeleti és jogérvényesítési intézkedések koordinálása, valamint a fogyasztói szolgáltatások biztonságát javító intézkedések koordinálása;
3.
kozmetikai termékek adatbázisainak karbantartása és továbbfejlesztése;
b)
II. célkitűzés - a fogyasztókat célzó tájékoztatás és szemléletformálás, valamint a fogyasztóvédelmi szervezetek támogatása:
4.
a fogyasztókat érintő területeken a szakpolitikai döntéshozatal tudományos alapjának kialakítása és a tudományos bizonyítékokhoz való hozzáférés javítása az intelligens és célzott szabályozás létrehozása, a piac esetleges működési zavarainak azonosítása, valamint a fogyasztói igények változásának felismerése érdekében, amely alapként szolgálhat a fogyasztóvédelmi politika kidolgozásához, a fogyasztók számára legproblémásabb területek meghatározásához, valamint a fogyasztói érdekeknek más uniós szakpolitikákba történő integrálásához;
5.
támogatás az uniós szintű fogyasztói szervezetek finanszírozása, a kapacitásaik uniós, nemzeti és regionális szintű bővítése, az átláthatóság javítása, valamint a bevált gyakorlatok és a szakismeretek cseréjének fokozása révén;
6.
a fogyasztói piacok és a fogyasztók tájékoztatásának átláthatóbbá tétele, a fogyasztók részére összevethető, megbízható és könnyen hozzáférhető információk biztosítása, többek között a határokon átnyúló esetekben, segítendő őket abban, hogy ne csak a termékek és szolgáltatások árát, hanem azok minőségét és fenntarthatóságát is összehasonlíthassák;
7.
a fogyasztói szemlélet egész életen át tartó formálásának előmozdítása, különös tekintettel a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztókra;
c)
III. célkitűzés - jogok és jogorvoslat:
8.
fogyasztóvédelmi jogszabályok és egyéb szabályozási kezdeményezések Bizottság által történő előkészítése, a tagállamok által történő átültetés monitoringja, majd az átültetés hatásának értékelése, valamint társszabályozási és önszabályozási kezdeményezések elősegítése, továbbá az említett kezdeményezések fogyasztói piacokra gyakorolt tényleges hatásainak monitoringja;
9.
a fogyasztóvédelmi vitarendezési mechanizmusokhoz - különösen az alternatív vitarendezési rendszerekhez - való hozzáférés megkönnyítése, többek között egy uniós szintű online rendszeren és a nemzeti alternatív vitarendezési szervek hálózatba szervezésén keresztül, különös figyelmet fordítva a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók igényeivel és jogaival kapcsolatos megfelelő intézkedésekre; a fogyasztóvédelmi vitarendezési mechanizmusok működésének és eredményességének monitoringja, többek között a megfelelő informatikai eszközök kialakítása és üzemeltetése, valamint a tagállamok meglévő bevált gyakorlatainak és tapasztalatainak cseréje révén;
d)
IV. célkitűzés - fogyasztói jogok érvényesítése:
10.
a felügyeleti és jogérvényesítési intézkedések összehangolása, tekintettel a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (13);
11.
pénzügyi hozzájárulás azon, uniós hálózatba szerveződött közjogi szervek vagy más nonprofit szervezetek közös intézkedéseihez, amelyek tájékoztatást és segítséget nyújtanak a fogyasztóknak jogaik gyakorlásában és a megfelelő vitarendezési fórumokhoz való hozzáférésben - beleértve a peren kívüli internetes vitarendezési fórumokat is (az európai fogyasztói központok hálózata).
Az e cikk első bekezdésében foglalt támogatható tevékenységeket adott esetben az I. melléklet tovább pontosítja, konkrét intézkedéseket rendelve azokhoz.
5. cikk
Támogatásra jogosult kedvezményezettek
(1) Az uniós szintű fogyasztóvédelmi szervezetek működéséhez nyújtott támogatásokban azok az európai fogyasztóvédelmi szervezetek részesülhetnek, amelyek a következő feltételek mindegyikét teljesítik:
a)
az ipari, kereskedelmi és üzleti vagy más ütköző érdekektől mentes nem kormányzati, nonprofit szervezetek, melyeknek elsődleges céljuk, illetve tevékenységük az Unióban a fogyasztók egészségének, biztonságának, gazdasági és törvényes érdekeinek az előmozdítása és védelme;
b)
a tagállamok legalább felében működő, a nemzeti szabályoknak vagy gyakorlatnak megfelelően reprezentatív, és regionális vagy nemzeti szinten aktív szervezetek által a fogyasztói érdekek uniós szintű képviseletével megbízott szervezetek.
(2) A program célkitűzéseinek végrehajtását előmozdító elveket és politikákat ösztönző nemzetközi szervek működéséhez nyújtott támogatásban azok a szervezetek részesülhetnek, amelyek a következő feltételek mindegyikét teljesítik:
a)
ipari, kereskedelmi, illetve üzleti vagy más összeférhetetlenségtől mentes nem kormányzati, nonprofit szervezetek, melyeknek elsődleges céljuk, illetve tevékenységük a fogyasztók egészségének, biztonságának, valamint gazdasági és jogi érdekeinek az előmozdítása és védelme;
b)
a következő tevékenységek mindegyikét végzik: formális mechanizmust biztosítanak az uniós, illetve harmadik országbeli fogyasztók képviselői számára a politikai vitákhoz és a szakpolitikákhoz való hozzájárulás érdekében; a fogyasztói érdekek állami hatóságok körében történő népszerűsítése és szorgalmazása érdekében találkozókat szerveznek a szakpolitika-területen dolgozó tisztviselőkkel és szabályozókkal; megállapítják a leggyakoribb fogyasztói problémákat és kihívásokat, az Unió és harmadik országok közötti kétoldalú kapcsolatok keretében népszerűsítik a fogyasztóvédelmi szempontokat; részt vesznek a fogyasztóvédelmi kérdésekkel kapcsolatos szakértelem és ismeretek Unióban és harmadik országokban történő cseréjében és terjesztésében, valamint szakpolitikai ajánlásokat készítenek.
(3) A termékbiztonság területéhez tartozó intézkedések végrehajtásának összehangolásáért felelős uniós szintű szervek működéséhez nyújtott támogatásokban azok a szervek részesülhetnek, amelyeket uniós jogszabály erre a célra elismer.
(4) Az uniós szintű szervek részére a magatartási kódexek, a bevált gyakorlatok, valamint az árak, a termékminőség és a fenntarthatóság összehasonlítására vonatkozó iránymutatások kidolgozásához nyújtott támogatásban azok a szervek részesülhetnek, amelyek a következő feltételek mindegyikét teljesítik:
a)
ipari, kereskedelmi, illetve üzleti vagy más összeférhetetlenségtől mentes nem kormányzati, nonprofit szervezetek, melyeknek elsődleges céljai, illetve tevékenységei között szerepel a fogyasztói érdekek előmozdítása és védelme;
b)
legalább a tagállamok felében működnek.
(5) Az Unió fogyasztóvédelmi szakpolitikájával kapcsolatos elnökségi rendezvények szervezéséhez támogatást lehet nyújtani a Tanács különböző formációinak elnökségét, a Külügyek Tanácsának kivételével, betöltő tagállam, vagy az e tagállam által kijelölt szervek részére.
(6) A fogyasztóvédelmi ügyekért felelős tagállami és az azoknak megfelelő harmadik országbeli hatóságok intézkedéseihez nyújtott támogatásban a valamely tagállam vagy az e rendelet 7. cikkében említett harmadik ország által a 2006/2004/EK rendelet vagy a 2001/95/EK irányelvnek megfelelően a Bizottsághoz bejelentett hatóságok, illetve az e hatóságok által erre a célra kifejezetten kijelölt nonprofit szervezetek részesülhetnek.
(7) A jogérvényesítés területén dolgozó tagállami és harmadik országbeli tisztviselők számára nyújtott támogatásban a valamely tagállam vagy az e rendelet 7. cikkében említett harmadik ország által a 2006/2004/EK rendelettel és a 2001/95/EK irányelvvel összhangban a Bizottsághoz bejelentett hatóságok tisztviselői részesülhetnek.
(8) Intézkedési támogatásban a valamely tagállam vagy a 7. cikkben említett harmadik ország által kijelölt olyan szerv részesülhet, amely vagy közjogi szerv vagy egy átlátható eljárás keretében kiválasztott nonprofit szervezet. A kijelölt szervnek olyan uniós hálózat tagjának kell lennie, amely tájékoztatást és segítséget nyújt a fogyasztóknak jogaik gyakorlásában és a megfelelő vitarendezési fórumokhoz való hozzáférésben (az európai fogyasztói központok hálózata). A Bizottság és az európai fogyasztói központok hálózata és/vagy annak szervei között keretpartnerséget lehet létrehozni hosszú távú együttműködési mechanizmusként.
(9) Az Unió tagállamaiban és az Európai Szabadkereskedelmi Társulás Európai Gazdasági Térségben részt vevő országokban létrehozott, valamint azokban működő olyan panaszkezelő szervek részesülhetnek intézkedési támogatásban, amelyek a fogyasztói panaszok összegyűjtésével foglalkoznak, megkísérlik megoldani a fogyasztók problémáit, illetve a fogyasztók panaszaival vagy kérdéseivel kapcsolatban tanácsadást vagy tájékoztatást nyújtanak, és a fogyasztó kereskedőt illető panasza vagy kérdése szempontjából harmadik félnek minősülnek. Ezek nem foglalják magukban sem a kereskedők által működtetett panaszkezelési mechanizmusokat, amelyek a fogyasztók panaszait vagy kérdéseit közvetlenül kezelik, sem a kereskedők által vagy nevében működtetett panaszkezelő szolgáltatásokat.
6. cikk
Pénzügyi keret
(1) A program végrehajtására előirányzott pénzügyi keret a 2014. január 1. és 2020. december 31. közötti időszakra vonatkozóan folyó árakon 188 829 000 EUR.
(2) Az éves előirányzatokat a többéves pénzügyi keret határain belül az Európai Parlament és a Tanács engedélyezi.
7. cikk
Harmadik országok részvétele a programban
A programban az alábbiak vehetnek részt:
a)
az Európai Szabadkereskedelmi Társulás Európai Gazdasági Térségben részt vevő országok, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban meghatározott feltételeknek megfelelően;
b)
harmadik országok, különösen a csatlakozó és tagjelölt, illetve lehetséges tagjelölt országok és az európai szomszédságpolitika alá tartozó országok, az uniós programokban való részvételükre vonatkozó keretmegállapodásokban, társulási tanácsi határozatokban vagy hasonló megállapodásokban meghatározott általános elveknek, valamint általános feltételeknek és rendelkezéseknek megfelelően.
8. cikk
A támogatás típusai és a társfinanszírozás legmagasabb szintje
(1) A 966/2012/EU, Euratom rendelet értelmében az Unió pénzügyi hozzájárulása történhet támogatás vagy közbeszerzés, illetve az e rendelet 2. és 3. cikkében említett célkitűzések megvalósításához szükséges bármely egyéb beavatkozás formájában.
(2) Az Unió által nyújtott támogatások és azok legmagasabb szintje a következő:
a)
az 5. cikk (1) bekezdése szerinti uniós szintű fogyasztói szervezetek működéséhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a;
b)
az 5. cikk (2) bekezdése értelmében, a fogyasztóvédelmi program célkitűzéseinek végrehajtását előmozdító elveket és politikákat ösztönző nemzetközi szervek működéséhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a;
c)
az 5. cikk (3) bekezdése értelmében a termékbiztonság területén a jogérvényesítési intézkedések összehangolásáért felelős, uniós jogszabály által erre a célra elismert uniós szintű szervek működéséhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 95 %-a;
d)
az 5. cikk (4) bekezdése értelmében uniós szintű szerveknek a magatartási kódexek, a bevált gyakorlatok, valamint az árak, a termékminőség és a fenntarthatóság összehasonlítására vonatkozó iránymutatások kidolgozásához nyújtott intézkedési támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a;
e)
a Tanács különböző formációinak elnökségét, a Külügyek Tanácsának kivételével, betöltő tagállam, vagy az e tagállam által kijelölt szervek részére az Unió fogyasztóvédelmi szakpolitikájával kapcsolatos elnökségi rendezvények szervezéséhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a;
f)
az 5. cikk (6) bekezdése értelmében a tagállamok fogyasztói ügyekért felelős hatóságainak és a 7. cikk szerint részt vevő harmadik országok megfelelő hatóságainak intézkedéseihez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a, kivéve az éves munkaprogramokban meghatározott kivételesen hasznos intézkedéseket, amelyek esetében az elszámolható költségekhez való uniós hozzájárulás mértéke legfeljebb 70 % lehet;
g)
az 5. cikk (7) bekezdése értelmében a tagállamokban és a 7. cikk szerint részt vevő harmadik országokban a jogérvényesítés területén dolgozó tisztviselők cseréjéhez kapcsolódó utazási költségekhez és napidíjakhoz nyújtott támogatás;
h)
az 5. cikk (8) bekezdése értelmében egy tagállam vagy a 7. cikkben említett harmadik ország által kijelölt szervek intézkedéseihez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 70 %-a;
i)
az 5. cikk (9) bekezdése szerint a nemzeti fogyasztói panaszkezelő szervek tevékenységéhez nyújtott támogatás, legfeljebb az elszámolható költségek 50 %-a.
(3) Egy intézkedés a következő esetekben minősül a (2) bekezdés f) pontja szerinti kivételesen hasznos intézkedésnek:
a)
a 2006/2004/EK rendelettel összhangban a Bizottságnak bejelentett hatóságok részére nyújtott támogatás esetében akkor, ha az intézkedésben legalább hat tagállam vesz részt, vagy az olyan szabálysértéssel kapcsolatos, amely legalább két tagállamban kárt okoz vagy okozhat;
b)
a fogyasztási cikkek biztonságosságáért felelős hatóságoknak nyújtott támogatás esetében akkor, ha az intézkedés legalább tíz olyan tagállam bevonásával zajlik, amely részt vesz a tagállamok termékbiztonsággal kapcsolatos ügyekben illetékes hatóságainak a 2001/95/EK irányelv 10. cikkében említett európai hálózatában, vagy ha az intézkedés hozzájárul az uniós jogi aktusokban meghatározott, a fogyasztási cikkek biztonságossága területén zajló piacfelügyeleti tevékenységek végrehajtásához.
9. cikk
Adminisztratív és technikai segítségnyújtás
(1) A program pénzügyi kerete fedezheti a program irányításához és a célkitűzéseinek megvalósításához szükséges előkészítő, monitoring-, ellenőrzési, auditálási és értékelési tevékenységhez tartozó költségeket is, ideértve minden, az Unió politikai prioritásairól szóló intézményi kommunikációt - amennyiben azok kapcsolódnak a rendelet általános célkitűzéséhez -, továbbá minden, a Bizottság által a program irányítására fordított technikai és adminisztratív segítségnyújtási kiadást.
(2) Az előkészítő, monitoring-, ellenőrzési, auditálási és értékelési tevékenységhez, továbbá az (1) bekezdésben említett technikai és adminisztratív segítségnyújtáshoz kapcsolódó költségek fedezésére szánt teljes összeg nem haladhatja meg a program részére elkülönített pénzügyi keret 12 %-át.
10. cikk
Végrehajtási módszerek
A Bizottság a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikkében említett irányítási módszerek alkalmazásával hajtja végre a programot.
11. cikk
Összhang és egymást kiegészítő jelleg más politikákkal
A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben biztosítja az összhangot és az egymást kiegészítő jelleget a program és más kapcsolódó uniós politikák, eszközök és cselekvések között, különösen a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó, többéves „Jogok, egyenlőség és polgárság” program (14) keretében.
12. cikk
Éves munkaprogramok
A Bizottság a programot éves munkaprogramokkal hajtja végre. Az éves munkaprogramok révén - következetes módon - végre kell hajtani a 2. és a 3. cikkben kitűzött célokat, valamint a 4. cikkben foglalt és az I. mellékletben tovább pontosított intézkedéseket.
A Bizottság az éves munkaprogramokat végrehajtási jogi aktusok formájában fogadja el, az e rendelet 16. cikkének (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárásnak megfelelően. A végrehajtási jogi aktusoknak magukban kell foglalniuk a 966/2012/EU, Euratom rendeletben meghatározott elemeket, különösen pedig a következőket:
a)
az e rendelet 4. cikke és I. melléklete szerinti intézkedések végrehajtása, valamint a pénzügyi források indikatív elosztása;
b)
a tervezett ajánlattételi és pályázati felhívások ütemezése.
13. cikk
Értékelés és terjesztés
(1) A Bizottság kérésére a tagállamok információkat szolgáltatnak a program végrehajtásáról és hatásairól.
(2) A Bizottság:
a)
2017. szeptember 30-ig:
i.
áttekinti az intézkedések céljainak teljesítésében elért eredményeket (az eredmények és hatások szintjén), a 4. cikkben foglalt támogatható intézkedések és az I. mellékletben említett egyedi intézkedések végrehajtásának aktuális helyzetét, a pénzeszközöknek a kedvezményezettek részére történő kiosztását az 5. cikkben foglalt feltételeknek megfelelően, a források felhasználásának hatékonyságát és európai többletértékét, a fogyasztóvédelem területén lezajlott fejleményekre tekintettel, az intézkedések megújítására, módosítására vagy felfüggesztésére vonatkozó döntés meghozatala céljából;
ii.
értékelési jelentést nyújt be az elvégzett áttekintésről az Európai Parlament és a Tanács részére;
b)
2017. december 31-ig adott esetben jogalkotási javaslatot nyújt be vagy - a (3) bekezdésre is figyelemmel - felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el.
Az értékelési jelentésnek ki kell térnie az egyszerűsítési lehetőségekre, azok belső és külső koherenciájára, valamint arra is, hogy a célkitűzések továbbra is relevánsak-e, és hogy az intézkedések hozzájárulnak-e az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés uniós prioritásainak megvalósításához. Figyelembe kell vennie az előző program hosszú távú hatásának értékelésekor kapott eredményeket.
A program hosszabb távú eredményei és hatásainak fenntarthatósága is értékelésre kerül, hogy az értékelés eredménye felhasználható legyen egy későbbi program megújításával, módosításával vagy felfüggesztésével kapcsolatos döntés során.
(3) Annak érdekében, hogy figyelembe lehessen venni azt is, ha a (2) bekezdésben említett értékelési jelentés azt állapítja meg, hogy az I. mellékletben foglalt egyedi intézkedések végrehajtására 2016. december 31-ig nem került sor, és azokat a program lezárultáig nem lehet végrehajtani, beleértve azt is, hogy a szóban forgó egyedi intézkedések már nem relevánsak a 2. és a 3. cikkben kitűzött célok teljesítése szempontjából, a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 15. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az I. melléklet oly módon történő módosítására, hogy az érintett egyedi intézkedéseket törli a mellékletből.
(4) A Bizottság az e rendelet alapján végrehajtott intézkedések eredményeit nyilvánosan hozzáférhető formában közzéteszi.
14. cikk
Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme
(1) A Bizottság megfelelő intézkedésekkel - csalás, korrupció és más jogellenes cselekmények elleni megelőző intézkedésekkel, hatásos ellenőrzésekkel, szabálytalanság feltárása esetén a jogtalanul kifizetett összegek visszafizettetésével, valamint szükség esetén hatékony, arányos és visszatartó erejű közigazgatási és pénzügyi szankciókkal - biztosítja, hogy az Unió pénzügyi érdekei az e rendelet alapján finanszírozott intézkedések végrehajtása során ne sérüljenek.
(2) A Bizottság és képviselői, valamint az Európai Számvevőszék jogosult dokumentumalapú és helyszíni ellenőrzést végezni a támogatások kedvezményezettjeinél, valamint az e rendelet alapján uniós forrásokban részesülő vállalkozóknál és alvállalkozóknál.
(3) Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) - a 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletben (15), valamint a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendeletben (16) foglalt eljárásoknak megfelelően - nyomozásokat, többek között helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat folytathat annak megállapítására, hogy elkövettek-e valamely támogatási megállapodással, támogatási határozattal vagy az e rendelet alapján finanszírozott szerződéssel összefüggésben az Unió pénzügyi érdekeit sértő csalást, korrupciót vagy más jogellenes cselekményt.
(4) Az (1), a (2) és a (3) bekezdés sérelme nélkül az e program végrehajtása keretében harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött együttműködési megállapodásoknak, továbbá a rendelet végrehajtása keretében létrejött szerződéseknek, támogatási megállapodásoknak és támogatási határozatoknak olyan rendelkezéseket kell tartalmazniuk, amelyek kifejezetten felhatalmazzák a Bizottságot, az Európai Számvevőszéket és az OLAF-ot arra, hogy saját hatáskörüknek megfelelően lefolytassák az említett ellenőrzéseket és nyomozásokat.
15. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás gyakorlásának feltételeit e cikk határozza meg.
(2) A Bizottságnak a 3. cikk (3) bekezdésében és a 13. cikk (3) bekezdésében említett felhatalmazása a program időtartamára szól.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 3. cikk (3) bekezdésében és a 13. cikk (3) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. Az említett határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a határozatban megjelölt napon lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5) A 3. cikk (3) bekezdése és a 13. cikk (3) bekezdése értelmében elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlament vagy a Tanács a jogi aktusról szóló értesítés kézhezvételétől számított 2 hónapon belül nem emel ellene kifogást, vagy ha az Európai Parlament és a Tanács az említett időszak lejárta előtt értesíti a Bizottságot arról, hogy nem emel kifogást. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére az említett időtartam 2 hónappal meghosszabbodik.
16. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottság munkáját egy bizottság segíti. Ez a bizottság egy, a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságot jelent.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét kell alkalmazni.
17. cikk
Átmeneti intézkedések
(1) Az 1926/2006/EK határozat 6. cikkét továbbra is alkalmazni kell a határozat hatálya alá tartozó, 2013. december 31-ig le nem záruló intézkedések esetében. Tehát a programra vonatkozó pénzügyi keret fedezheti továbbá a program és az 1926/2006/EK határozat alapján elfogadott intézkedések közötti átmenet biztosításához szükséges technikai és adminisztratív segítséggel kapcsolatos kiadásokat.
(2) Szükség esetén előirányzatok vehetők fel a 2020. december 31. utáni költségvetésbe a 9. cikkben meghatározott kiadások fedezésére, hogy kezelni lehessen a 2020. december 31-ig le nem záruló intézkedéseket.
18. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 1926/2006/EK határozat 2014. január 1-jétől kezdődően hatályát veszti.
19. cikk
Hatálybalépés és az alkalmazás dátuma
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követőnapon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2014. február 26-án.


Input:
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 1030/2013 DE LA COMMISSION
du 24 octobre 2013
modifiant le règlement (CE) no 889/2008 portant modalités d’application du règlement (CE) no 834/2007 du Conseil relatif à la production biologique et à l’étiquetage des produits biologiques en ce qui concerne la production biologique, l’étiquetage et les contrôles
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 834/2007 du Conseil du 28 juin 2007 relatif à la production biologique et à l’étiquetage des produits biologiques et abrogeant le règlement (CEE) no 2092/91 (1), et notamment son article 13, paragraphe 3, son article 15, paragraphe 2, et son article 40,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 834/2007 fixe des exigences de base applicables à la production biologique d’algues marines et d’animaux d’aquaculture. Les modalités d’application de ces dispositions sont définies dans le règlement (CE) no 889/2008 (2), tel que modifié, notamment, par le règlement (CE) no 710/2009 de la Commission (3).
(2)
Conformément à l’article 95, paragraphe 11, du règlement (CE) no 889/2008, les autorités nationales peuvent, pour une période dont le terme est fixé au 1er juillet 2013, autoriser les unités de production d’animaux d’aquaculture et d’algues marines établies et opérant déjà conformément à des règles de production biologique admises sur le plan national avant le 1er janvier 2009 à conserver leur statut de production biologique dans certaines conditions particulières.
(3)
Sept États membres ont récemment introduit des demandes de révision de la réglementation applicable aux produits, substances et techniques qui peuvent être utilisés aux fins de la production aquacole biologique. Ces demandes doivent être évaluées par le groupe d’experts appelé à formuler des avis techniques sur la production biologique institué par la décision 2009/427/CE de la Commission (4).
(4)
La production biologique d’algues marines et des animaux d’aquaculture est un domaine encore relativement nouveau caractérisé par une grande diversité et une très haute complexité technique, et il s’avère qu’une période de transition plus longue est nécessaire.
(5)
Afin d’assurer la continuité, de disposer du temps nécessaire pour l’évaluation des demandes présentées par les États membres et d’éviter une perturbation des unités de production établies et opérant conformément à des règles admises sur le plan national avant le 1er janvier 2009, il y a lieu de prolonger la période transitoire fixée par l’article 95, paragraphe 11, du règlement (CE) no 889/2008.
(6)
Afin d’éviter toute perturbation du statut biologique des unités de production en question, il convient que le présent règlement s’applique à compter du 1er juillet 2013.
(7)
Il convient donc de modifier le règlement (CE) no 889/2008 en conséquence.
(8)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de réglementation chargé de la production biologique,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
À l’article 95, paragraphe 11, du règlement (CE) no 889/2008, la date du «1er juillet 2013» est remplacée par la date du «1er janvier 2015».
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à compter du 1er juillet 2013.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 24 octobre 2013.


Input:
NÕUKOGU OTSUS,
19. november 2013,
Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee Prantsusmaa liikme ametisse nimetamise kohta
(2013/683/EL)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 302,
võttes arvesse Prantsusmaa valitsuse ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu võttis 13. septembril 2010 vastu otsuse 2010/570/EL, Euratom Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee liikmete ametisse nimetamise kohta ajavahemikuks 21. septembrist 2010 kuni 20. septembrini 2015 (1).
(2)
Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitees on vabanenud liikmekoht seoses Gilbert BROSI ametiaja lõppemisega,
ON VÕTNUD VASTU KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Christophe HILLAIRET, Membre du Bureau de l’APCA, nimetatakse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee liikmeks järelejäänud ametiajaks kuni 20. septembrini 2015.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
Brüssel, 19. november 2013


Input:
ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 10. prosince 2012
o podpisu, jménem Evropské unie, Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o obecných zásadách účasti Arménské republiky na programech Unie
(2012/777/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 114, 168, 169 a 172, čl. 173 odst. 3 a články 188 a 192 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 18. června 2007 zmocnila Rada Komisi k jednání o Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé (1) o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o obecných zásadách účasti Arménské republiky na programech Unie (dále jen „protokol“).
(2)
Jednání byla ukončena.
(3)
Protokol by měl být podepsán jménem Unie s výhradou jeho uzavření,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpis, jménem Unie, Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o obecných zásadách účasti Arménské republiky na programech Unie se schvaluje s výhradou jeho uzavření (2).
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol jménem Unie.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 10. prosince 2012.


Input:
VERORDENING (EU) Nr. 248/2014 VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD
van 26 februari 2014
tot wijziging van Verordening (EU) nr. 260/2012 betreffende de migratie naar Uniebrede overmakingen en automatische afschrijvingen
(Voor de EER relevante tekst)
HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 114,
Gezien het voorstel van de Europese Commissie,
Na toezending van het ontwerp van wetgevingshandeling aan de nationale parlementen,
Gezien het advies van de Europese Centrale Bank (1),
Gezien het advies van het Europees Economisch en Sociaal Comité (1),
Handelend volgens de gewone wetgevingsprocedure (2),
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Samen met Verordening (EG) nr. 924/2009 van het Europees Parlement en de Raad (3) vormt Verordening (EU) nr. 260/2012 van het Europees Parlement en de Raad (4) een belangrijke bouwsteen in de voltooiing van een gemeenschappelijke eurobetalingsruimte (single euro payments area - SEPA), waar geen onderscheid moet worden gemaakt tussen grensoverschrijdende en nationale betalingen in euro. De belangrijkste doelstelling van Verordening (EU) nr. 260/2012 is het migreren van de nationale stelsels voor overmaking en automatische afschrijving naar geharmoniseerde stelsels voor SEPA-overmakingen (SEPA credit transfer - SCT) en SEPA-automatische afschrijvingen (SEPA direct debit - SDD), onder meer door aan de Unieburgers een uniek internationaal bankrekeningnummer (international bank account number - IBAN) te verstrekken dat gebruikt kan worden voor alle in euro luidende SCT- en SDD-transacties.
(2)
Verordening (EU) nr. 260/2012 heeft erin voorzien dat de SEPA-migratie tegen 1 februari 2014 plaatsvindt teneinde de betalingsdienstaanbieders en betalingsdienstgebruikers voldoende tijd te geven om hun processen aan te passen aan de technische vereisten die de migratie naar SCT en SDD meebrengen.
(3)
Sinds de aanneming van Verordening (EU) nr. 260/2012 hebben de Commissie en de Europese Centrale Bank de voortgang van de SEPA-migratie van nabij gevolgd. Verscheidene bijeenkomsten zijn gehouden met de lidstaten, nationale overheidsinstanties en marktdeelnemers. De Europese Centrale Bank heeft regelmatig voortgangsverslagen betreffende de SEPA-migratie op basis van door de nationale centrale banken verzamelde betalingsgegevens gepubliceerd. Uit die verslagen blijkt dat een aantal lidstaten in de eurozone goed op schema ligt, met migratiegraden voor SCT van momenteel dicht bij de 100 %. De grote meerderheid van de betalingsdienstaanbieders heeft gemeld dat zij reeds SEPA-conform zijn. In verschillende andere lidstaten lopen de migratiegraden echter achter op de verwachtingen. Dit is in het bijzonder het geval voor SDD.
(4)
Op 14 mei 2013 heeft de Raad Ecofin in zijn conclusies opnieuw het belang van de SEPA-migratie beklemtoond. Opgemerkt is dat de SEPA-migratie verre van volledig was en dat onmiddellijke inspanningen door alle marktdeelnemers vereist zouden zijn om de SEPA-migratie tijdig te voltooien. Er is een actieplan aangenomen waarin handelaren, bedrijven, kmo’s en instellingen van openbaar bestuur zijn uitgenodigd onmiddellijk de noodzakelijke concrete interne stappen te doen om hun processen aan te passen en hun cliënten van hun IBAN-gegevens op de hoogte te stellen.
(5)
Ondanks de aanzienlijke inspanningen van de Europese Centrale Bank, de lidstaten, hun nationale autoriteiten en de marktdeelnemers de laatste maanden, blijkt uit de laatste migratiestatistieken dat de totale migratie in de eurozone naar SCT slechts van 40 % in juni 2013 tot ongeveer 64 % in november 2013 gestegen is, terwijl de totale migratie naar SEPA-automatische afschrijvingen (SDD) slechts 26 % bereikte. Terwijl uit de nationale cijfers blijkt dat in verschillende lidstaten goede voortgang is gemaakt, is er nog een wezenlijke groep lidstaten die aanzienlijk bij de verwachte migratiegraden achterloopt. Het is daarom zeer onwaarschijnlijk dat alle marktdeelnemers tegen 1 februari 2014 SEPA-conform zullen zijn.
(6)
Met ingang van 1 februari 2014 zullen de banken en andere betalingsdienstaanbieders vanwege hun wettelijke verplichtingen overmakingen of automatische afschrijvingen die niet SEPA-conform zijn, vanwege hun wettelijke verplichtingen moeten weigeren te verwerken, hoewel, zoals nu reeds het geval is, zij die betalingen technisch zouden kunnen verwerken door gebruik blijven te maken van bestaande oude betalingsstelsel naast SCT en SDD. Zonder volledige migratie naar SCT en SDD zijn vertragingen bij de uitvoering van betalingen derhalve niet uit te sluiten. Alle betalingsdienstgebruikers, en met name kmo’s en consumenten, kunnen hiervan de gevolgen ondervinden.
(7)
Het is van essentieel belang onnodige verstoring van de betalingen als gevolg van het feit dat de SEPA-migratie tegen 1 februari 2014 niet volledig voltooid is te vermijden. Betalingsdienstaanbieders dient bijgevolg te worden toegestaan gedurende een beperkte periode betalingstransacties middels hun oude stelsels naast hun SCT- en SDD-stelsels te blijven verwerken, zoals zij nu doen. Er moet bijgevolg een overgangsperiode worden ingevoerd om de voortzetting van een dergelijke parallelle verwerking van betalingen in verschillende formaten mogelijk te maken. Gezien de huidige migratiecijfers en het verwachte migratietempo, wordt een eenmalige extra overgangsperiode van zes maanden passend geacht. Dit „grandfatheren” van de niet-SEPA-conforme oude systemen moet als een uitzonderlijke maatregel worden beschouwd en moet bijgevolg zo kort mogelijk worden gehouden, aangezien een snelle en uitgebreide migratie noodzakelijk is om de volledige voordelen van een geïntegreerde betalingenmarkt tot stand te brengen. Het is ook belangrijk de kosten voor de betalingsdienstaanbieders van het voortgezet gebruik van de oude betalingsstelsels parallel aan het SEPA-systeem in de tijd te beperken. Betalingsdienstaanbieders die reeds volledig naar SEPA gemigreerd zijn, kunnen overwegen betalingsdienstgebruikers die nog niet zijn gemigreerd omzettingsdiensten aan te bieden gedurende de overgangsperiode. Tijdens de overgangsperiode dienen de lidstaten ervan af te zien sancties op te leggen aan betalingsdienstaanbieders die niet-conforme betalingen verwerken en aan betalingsdienstgebruikers die nog niet gemigreerd zijn.
(8)
Verschillende grote gebruikers van automatische afschrijvingsinstrumenten hebben reeds aangegeven dat zij van plan zijn kort voor de einddatum te migreren. Elk uitstel van die migratieplannen kan leiden tot tijdelijke druk op de inkomende betalingen en kasstromen, en vandaar op het thesaurieniveau van de betrokken bedrijven. Door een dergelijke late migratie op grote schaal kunnen op sommige plaatsen, met name bij de banken en softwareverkopers die met bepaalde capaciteitsbeperkingen kunnen worden geconfronteerd, ook knelpunten ontstaan. De extra periode voor de infasering van het nieuwe systeem zou een meer geleidelijke aanpak mogelijk maken. De marktdeelnemers die nog niet begonnen zijn met het implementeren van de noodzakelijke aanpassingen voor SEPA-conformiteit wordt gevraagd dit zo spoedig mogelijk te doen. Marktdeelnemers die reeds zijn begonnen hun betalingsprocessen aan te passen, moeten echter de migratie zo spoedig mogelijk voltooien.
(9)
Met het oog op de algemene doelstelling om een gecoördineerde en geïntegreerde migratie te realiseren, is het passend dat de overgangsperiode zowel voor SCT als voor SDD geldt. Verschillende overgangsperioden voor SCT en SDD zou verwarring stichten bij de consumenten, betalingsdienstaanbieders, kmo’s en andere betalingsdienstgebruikers.
(10)
Om redenen van rechtszekerheid en om elke onderbreking in de toepassing van Verordening (EU) nr. 260/2012 te vermijden, is het noodzakelijk dat deze verordening met spoed in werking treedt en dat zij met terugwerkende kracht van toepassing is met ingang van 31 januari 2014.
(11)
Gezien de urgentie van de kwestie moet er een uitzondering worden gemaakt op de periode van acht weken bedoeld in artikel 4 van Protocol nr. 1 betreffende de rol van de nationale parlementen in de Europese Unie, gehecht aan het Verdrag betreffende de Europese Unie, aan het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie en aan het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Atoomenergie.
(12)
Verordening (EU) nr. 260/2012 dient bijgevolg dienovereenkomstig te worden gewijzigd,
HEBBEN DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
In artikel 16 van Verordening (EU) nr. 260/2012 wordt lid 1 vervangen door:
„1. In afwijking van artikel 6, leden 1 en 2, mogen betalingsdienstaanbieders tot 1 augustus 2014 betalingstransacties in euro blijven verwerken in formaten die verschillen van die welke krachtens deze verordening vereist zijn voor overmakingen en automatische afschrijvingen.
De lidstaten passen de in overeenstemming met artikel 11 vastgestelde regels inzake de sancties die gelden voor inbreuken op artikel 6, leden 1 en 2, met ingang van 2 augustus 2014 toe.
In afwijking van artikel 6, leden 1 en 2, kunnen de lidstaten betalingsdienstaanbieders toestaan om tot 1 februari 2016 betalingsdienstgebruikers omzettingsdiensten aan te bieden voor nationale binnenlandse betalingstransacties, zodat betalingsdienstgebruikers die consument zijn het BBAN kunnen blijven gebruiken in plaats van de in punt 1, onder a), van de bijlage gespecificeerde identificator van de betaalrekening, mits de interoperabiliteit is gewaarborgd door technische en veilige omzetting van het BBAN van de betaler en de begunstigde in de respectieve identificatoren van de betaalrekeningen zoals gespecificeerd in punt 1, onder a), van de bijlage. Die identificator van de betaalrekening wordt doorgegeven aan de initiërende betalingsdienstgebruiker, waar nodig voordat de betaling wordt uitgevoerd. In een dergelijk geval brengen betalingsdienstaanbieders de betalingsdienstgebruiker geen aanvullende kosten of andere vergoedingen in rekening die direct of indirect verband houden met deze omzettingsdiensten.”.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Zij is met terugwerkende kracht van toepassing met ingang van 31 januari 2014.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Straatsburg, 26 februari 2014.


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 484/2014 VAN DE COMMISSIE
van 12 mei 2014
tot vaststelling van technische uitvoeringsnormen voor het hypothetische kapitaal van een centrale tegenpartij overeenkomstig Verordening (EU) nr. 648/2012 van het Europees Parlement en de Raad
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EU) nr. 648/2012 van het Europees Parlement en de Raad van 4 juli 2012 betreffende otc-derivaten, centrale tegenpartijen en transactieregisters (1), en met name artikel 50 bis, lid 4, derde alinea, en artikel 50 quater, lid 3, derde alinea,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Overeenkomstig Verordening (EU) nr. 575/2013 van het Europees Parlement en de Raad (2) rapporteren in de Unie gevestigde instellingen thans op kwartaalbasis over de naleving van de eigenvermogensvereisten. Om inconsistenties tussen de voor instellingen vastgestelde referentiedata enerzijds en de voor centrale tegenpartijen (CTP's) vastgestelde data voor de berekening en rapportage van de informatie over het hypothetische kapitaal anderzijds tot een minimum te beperken, moeten de voor CTP's vastgestelde referentiedagen ten minste de al voor de instellingen vastgestelde referentiedata omvatten. Niettemin zou een hogere rapportagefrequentie voor de informatie over het hypothetische kapitaal wenselijk zijn, mede omdat de in derde landen gevestigde clearingleden uiteenlopende rapportagedata kunnen hebben. Voorts kunnen de eigenvermogensvereisten sterk variëren en is het mogelijk dat de clearingleden en hun bevoegde autoriteiten deze blootstellingen vaker dan eenmaal per kwartaal willen bewaken teneinde een actueel beeld van deze vereisten te verkrijgen.
(2)
In normale situaties mogen de rapportagedata voor CTP's niet meer dan een week na de berekeningsdatum vallen. Een week is voor CTP's voldoende om alle interne controles en het nodige goedkeuringsproces af te ronden voordat tot rapportage van de vereiste gegevens wordt overgegaan. Als een CTP een volledig geautomatiseerd systeem ontwikkelt, kan de rapportagedatum zelfs dicht bij de berekeningsdatum liggen. CTP's beschikken momenteel echter niet altijd over de capaciteit om het gehele proces binnen dit tijdsbestek af te ronden en moeten hun interne processen en infrastructuur mogelijk nog ontwikkelen om daar wel toe in staat te zijn. Daarom moet een overgangsbepaling worden ingevoerd die CTP's voldoende tijd geeft om de nodige interne processen en infrastructuur te ontwikkelen en tegelijk een begin te maken met de rapportage van de informatie over het hypothetische kapitaal aan hun clearingleden.
(3)
Krachtens Verordening (EU) nr. 648/2012 moeten de verliezen na wanbetaling van een clearinglid in eerste instantie worden gedekt met de initiële marge en met de bijdrage aan het wanbetalingsfonds van het in gebreke blijvende clearinglid zelf. Mochten deze onvoldoende blijken, dan worden de verliezen gedekt met de voorgefinancierde financiële middelen die een CTP bijdraagt in de trapsgewijze dekking van verliezen (risicowaterval), en met de voorgefinancierde bijdragen aan het wanbetalingsfonds van de niet in gebreke blijvende clearingleden. In deze periode moet de rapportagefrequentie worden opgevoerd zodat de andere, niet in gebreke blijvende clearingleden en de bevoegde autoriteiten op de hoogte blijven van alle actuele informatie over het hypothetische kapitaal die nodig is voor de berekening van de eigenvermogensvereisten van de clearingleden. CTP's moeten beschikken over de technische capaciteit en de interne processen voor de berekening en levering van de informatie over het hypothetische kapitaal in dergelijke stresssituaties.
(4)
Krachtens Verordening (EU) nr. 648/2012 moet een CTP haar voorgefinancierde eigen financiële middelen in de risicowaterval binnen een maand aanvullen. Daarom moeten de berekening- en rapportagefrequenties in deze situaties hoger zijn dan de norm. Een dagelijkse rapportage van de informatie over het hypothetische kapitaal kan minder zinvol zijn omdat het enige tijd kan kosten om de totale omvang van de verliezen na de wanbetaling van een clearinglid te bepalen. Omdat de bevoegde autoriteiten met allerlei scenario's kunnen worden geconfronteerd, moeten zij ook over de keuzemogelijkheid beschikken om in perioden van stress een hogere frequentie te verlangen op basis van een beoordeling van de situatie waarin rekening moet worden gehouden met de feitelijke of verwachte uitputting van de voorgefinancierde financiële middelen waarover de CTP beschikt (zowel de bijdrage van de CTP zelf als die van de clearingleden). De hogere rapportagefrequentie moet gelden totdat deze middelen weer het niveau hebben bereikt dat op grond van de betrokken wetgeving is vereist.
(5)
De hoge rapportagefrequentie in perioden van stress kan een zeer grote inspanning vergen gezien de nieuw ingevoerde rapportage-eis. Daardoor kan ten minste een aantal CTP's problemen ondervinden bij de technische implementatie. Om dit probleem te ondervangen, moet voor de vereiste hogere rapportagefrequentie een latere toepassingsdatum gelden. Aldus wordt de CTP's de mogelijkheid geboden om hun interne processen te verbeteren en hun systemen aan te passen.
(6)
De bepalingen van de onderhavige verordening houden nauw verband met elkaar omdat zij op de berekening en rapportage van het hypothetische kapitaal van een CTP betrekking hebben. Om de samenhang te garanderen tussen deze bepalingen, die op hetzelfde moment in werking moeten treden, en om de personen voor wie deze verplichtingen gelden een volledig beeld van en een compacte toegang tot deze bepalingen te bieden, is het wenselijk alle bij Verordening (EU) nr. 648/2012 vereiste technische uitvoeringsnormen in één enkele verordening samen te brengen.
(7)
Deze verordening is gebaseerd op de ontwerpen van technische uitvoeringsnormen die de Europese Bankautoriteit aan de Commissie heeft voorgelegd.
(8)
De Europese Bankautoriteit heeft open publieksraadplegingen gehouden over de ontwerpen van technische uitvoeringsnormen waarop deze verordening is gebaseerd, de potentiële desbetreffende kosten en baten geanalyseerd en het advies van de overeenkomstig artikel 37 van Verordening (EU) nr. 1093/2010 van het Europees Parlement en de Raad (3) opgerichte Stakeholdergroep bankwezen ingewonnen,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Frequentie en data van de bij artikel 50 bis, lid 3, van Verordening (EU) nr. 648/2012 voorgeschreven berekening
1. De frequentie van de in artikel 50 bis, lid 3, van Verordening (EU) nr. 648/2012 bedoelde berekening is eenmaal per maand, tenzij gebruikt wordt gemaakt van de in artikel 3, lid 1, van de onderhavige verordening geboden keuzemogelijkheid, in welk geval de frequentie hetzij eenmaal per week hetzij eenmaal per dag is.
2. Wanneer de frequentie van de in lid 1 bedoelde berekening eenmaal per maand is, past de CTP volgende voorschriften toe:
a)
de referentiedagen voor die berekening zijn:
31 januari, 28 februari (of 29 februari in een schrikkeljaar), 31 maart, 30 april, 31 mei, 30 juni, 31 juli, 31 augustus, 30 september, 31 oktober, 30 november en 31 december;
b)
de dag waarop de CTP die berekening uitvoert (de „dag van berekening”) is achtereenvolgens:
1 februari, 1 maart, 1 april, 1 mei, 1 juni, 1 juli, 1 augustus, 1 september, 1 oktober, 1 november, 1 december en 1 januari.
3. Wanneer de in lid 1 bedoelde frequentie eenmaal per week of per dag is, is de dag van de eerste berekening de dag na die waarop de bevoegde autoriteit het verzoek heeft gedaan. De eerste referentiedag is dan de dag van het verzoek van de bevoegde autoriteit. Voor de daaropvolgende berekeningen is de referentiedag telkens de dag vóór de dag van berekening. Bij een wekelijkse berekening bedraagt de periode tussen de dagen van berekening vijf werkdagen.
4. Wanneer de dag van berekening op een feestdag, op een zaterdag of op een zondag valt, wordt de berekening op de daaropvolgende werkdag uitgevoerd.
Artikel 2
Frequentie, data en uniform format van de bij artikel 50 quater, lid 2, en artikel 89, lid 5 bis, van Verordening (EU) nr. 648/2012 voorgeschreven rapportage
1. De frequentie van de in artikel 50 quater, lid 2, van Verordening (EU) nr. 648/2012 en in, in voorkomend geval, artikel 89, lid 5 bis, derde alinea van Verordening (EU) nr. 648/2012 bedoelde rapportage is eenmaal per maand, tenzij gebruikt wordt gemaakt van de in artikel 3, lid 1, van de onderhavige verordening geboden keuzemogelijkheid, in welk geval de frequentie hetzij eenmaal per week hetzij eenmaal per dag is.
2. Wanneer de frequentie van de rapportage overeenkomstig lid 1 eenmaal per maand is, is de rapportagedag vijf dagen na de in artikel 1 vastgestelde dag van berekening of, indien mogelijk, eerder.
3. Wanneer de in lid 1 bedoelde rapportagefrequentie eenmaal per dag of eenmaal per week is, is de rapportagedatum de dag na de dag van berekening.
4. Wanneer de rapportagedatum op een feestdag, op een zaterdag of op een zondag valt, is de rapportagedatum de daaropvolgende werkdag.
5. De CTP's maken voor de rapportage van de in lid 1 bedoelde informatie gebruik van de template in bijlage I (Informatie over het hypothetische kapitaal), die moet worden ingevuld volgens de instructies van bijlage II (Instructies voor de rapportage van informatie over het hypothetische kapitaal).
Artikel 3
Voorwaarden voor een verhoging van de frequentie van de berekening en rapportage overeenkomstig artikel 50 bis, lid 3, en artikel 50 quater, lid 2, van Verordening (EU) nr. 648/2012
1. De bevoegde autoriteiten van een instelling die als clearinglid optreedt, kunnen verlangen dat een CTP waarin die instelling als clearinglid optreedt, de in artikel 1, lid 1, bedoelde berekening en de in artikel 2, lid 1, bedoelde rapportage hetzij elke dag hetzij elke week verricht wanneer een van de volgende situaties van toepassing is:
a)
na de wanbetaling van een clearinglid moet een CTP gebruikmaken van een deel van de voorgefinancierde financiële middelen die zij overeenkomstig artikel 43 van Verordening (EU) nr. 648/2012 in de risicowaterval heeft bijgedragen;
b)
na de wanbetaling van een clearinglid moet een CTP gebruikmaken van de bijdragen aan het wanbetalingsfonds van de niet in gebreke blijvende clearingleden overeenkomstig artikel 42 van Verordening (EU) nr. 648/2012.
2. De bevoegde autoriteiten baseren de keuze tussen de dagelijkse en de wekelijkse frequentie waarin lid 1 voorziet, op de omvang van de feitelijke of verwachte uitputting van de voorgefinancierde financiële middelen.
3. Wanneer de bevoegde autoriteiten op grond van lid 1, onder a), van een CTP een hogere berekenings- en rapportagefrequentie verlangen, geldt deze hogere frequentie totdat de voorgefinancierde financiële middelen die de CTP in de risicowaterval heeft bijgedragen, weer het niveau hebben bereikt dat in artikel 35 van Gedelegeerde Verordening (EU) nr. 153/2013 van de Commissie (4) is vastgesteld.
4. Wanneer de bevoegde autoriteiten op grond van lid 1, onder b), van een CTP een hogere berekenings- en rapportagefrequentie verlangen, geldt deze hogere frequentie totdat de bijdragen aan het wanbetalingsfonds van de niet in gebreke blijvende CTP-leden weer het niveau hebben bereikt dat in artikel 42 van Verordening (EU) nr. 648/2012 is vastgesteld.
Artikel 4
Overgangsbepaling
In afwijking van artikel 2, lid 2, rapporteren de CTP's in de periode vanaf de datum van toepassing van deze verordening tot en met 31 december 2014 de in dat lid bedoelde informatie vijftien dagen na de referentiedag of, indien mogelijk, eerder.
Artikel 5
Inwerkingtreding en toepassingsdatum
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Zij is met ingang van 2 juni 2014 van toepassing, met uitzondering van artikel 1, lid 3, artikel 2, lid 3, en artikel 3, die met ingang van 1 januari 2015 van toepassing zijn.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 12 mei 2014.


Input:
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) 2015/304 DE LA COMISIÓN
de 25 de febrero de 2015
por el que se establecen valores de importación a tanto alzado para la determinación del precio de entrada de determinadas frutas y hortalizas
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (UE) no 1308/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 17 de diciembre de 2013, por el que se crea la organización común de mercados de los productos agrarios y por el que se derogan los Reglamentos (CEE) no 922/72, (CEE) no 234/79, (CE) no 1037/2001 y (CE) no 1234/2007 (1),
Visto el Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011 de la Comisión, de 7 de junio de 2011, por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo en los sectores de las frutas y hortalizas y de las frutas y hortalizas transformadas (2), y, en particular, su artículo 136, apartado 1,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011 establece, en aplicación de los resultados de las negociaciones comerciales multilaterales de la Ronda Uruguay, los criterios para que la Comisión fije los valores de importación a tanto alzado de terceros países correspondientes a los productos y períodos que figuran en el anexo XVI, parte A, de dicho Reglamento.
(2)
De acuerdo con el artículo 136, apartado 1, del Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011, el valor de importación a tanto alzado se calcula cada día hábil teniendo en cuenta datos que varían diariamente. Por lo tanto, el presente Reglamento debe entrar en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
En el anexo del presente Reglamento quedan fijados los valores de importación a tanto alzado a que se refiere el artículo 136 del Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 25 de febrero de 2015.


Input:
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 17 päivänä toukokuuta 2013,
luvan antamisesta Kroatiassa sijaitsevalle laboratoriolle tehdä raivotautirokotteiden tehokkuutta mittaavia serologisia valvontatestejä
(tiedoksiannettu numerolla C(2013) 2783)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2013/224/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon raivotaudin vastaisten rokotteiden tehokkuutta mittaavien serologisten valvontatestien standardoinnissa tarvittavien arviointiperusteiden vahvistamisesta vastaavan erityislaitoksen nimeämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/258/EY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Päätöksessä 2000/258/EY nimetään Nancyssa, Ranskassa toimiva Agence française de sécurité sanitaire des aliments, jäljempänä ’AFSSA’ (joka on yhdistetty 1 päivästä heinäkuuta 2010 alkaen Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail -laitokseen, jäljempänä ’ANSES’), erityislaitokseksi, joka vastaa raivotaudin vastaisten rokotteiden tehokkuutta mittaavien serologisten valvontatestien standardoinnissa tarvittavien arviointiperusteiden vahvistamisesta.
(2)
Kyseisessä päätöksessä säädetään, että ANSES arvioi kolmansissa maissa olevat laboratoriot, jotka ovat hakeneet lupaa toteuttaa raivotaudin vastaisten rokotteiden tehokkuutta mittaavia serologisia valvontatestejä.
(3)
Komissio antoi luvan antamisesta Kroatiassa ja Meksikossa sijaitseville laboratorioille tehdä raivotautirokotteiden tehokkuutta mittaavia serologisia valvontatestejä 11 päivänä kesäkuuta 2012 annetulla komission täytäntöönpanopäätöksellä 2012/304/EU (2) Kroatian eläinlääketieteellisen instituutin alaiselle raivotaudin ja yleisen virologian laboratoriolle luvan tehdä raivotautirokotteiden tehokkuutta koirissa, kissoissa sekä hillereissä ja freteissä mittaavia serologisia valvontatestejä.
(4)
Koska ANSES antoi kyseisen laboratorion arvioinnista 3 päivänä syyskuuta 2012 kielteisen raportin, laboratoriolle annettu lupa on peruutettu neuvoston päätöksen 2000/258/EY täytäntöönpanosta siltä osin kuin on kyse pätevyystesteistä, joiden tarkoituksena on pitää voimassa laboratorioille myönnetty hyväksyntä tehdä raivotaudin vastaisten rokotteiden tehokkuutta mittaavia serologisia valvontatestejä 9 päivänä elokuuta 2010 annetun komission päätöksen 2010/436/EU (3) mukaisesti.
(5)
Kroatian toimivaltainen viranomainen on esittänyt hakemuksen Kroatian eläinlääketieteellisen instituutin alaisen raivotaudin ja yleisen virologian laboratorion hyväksymiseksi uudelleen, ja tätä hakemusta puoltaa ANSES:n kyseisen laboratorion arvioinnista antama 15 päivänä helmikuuta 2013 päivätty myönteinen raportti.
(6)
Kroatian toimivaltainen viranomainen on myös ilmoittanut virallisesti komissiolle, että laboratorion nimi on muuttunut.
(7)
Kyseiselle laboratoriolle olisi näin ollen annettava lupa tehdä raivotautirokotteiden tehokkuutta koirissa, kissoissa sekä hillereissä ja freteissä mittaavia serologisia valvontatestejä.
(8)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Annetaan päätöksen 2000/258/EY 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti seuraavalle laboratoriolle lupa tehdä raivotautirokotteiden tehokkuutta koirissa, kissoissa sekä hillereissä ja freteissä mittaavia serologisia valvontatestejä:
Laboratory for rabies (Croatian National Reference Laboratory for Rabies) of Croatian Veterinary Institute
Savska cesta 143
10000 Zagreb
Croatia
2 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä kesäkuuta 2013.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 17 päivänä toukokuuta 2013.


Input:
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 1210/2013
z dne 25. novembra 2013
o odobritvi večjih sprememb specifikacije za ime, vpisano v registru zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb [Melocotón de Calanda (ZOP)]
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (1), zlasti člena 52(2) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Komisija je v skladu s prvim pododstavkom člena 53(1) Uredbe (EU) št. 1151/2012 preučila vlogo Španije za odobritev spremembe specifikacije za zaščiteno označbo porekla „Melocotón de Calanda“, registrirano v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 2446/2000 (2).
(2)
Ker zadevna sprememba ni manjša v smislu člena 53(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012, je Komisija v skladu s členom 50(2)(a) navedene uredbe vlogo za spremembo objavila v Uradnem listu Evropske unije (3).
(3)
Ker v skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Komisija ni prejela nobene izjave o ugovoru, bi bilo treba spremembo specifikacije odobriti -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Sprememba specifikacije, objavljena v Uradnem listu Evropske unije v zvezi z imenom iz Priloge k tej uredbi, se odobri.
Člen 2
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je zavezujoča v celoti in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 25. novembra 2013


Input:
UREDBA SVETA (EU) št. 1014/2012
z dne 6. novembra 2012
o spremembi Uredbe (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 215 Pogodbe,
ob upoštevanju Sklepa Sveta 2012/642/SZVP z dne 15. oktobra 2012 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji (1),
ob upoštevanju skupnega predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter Evropske komisije,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba Sveta (ES) št. 765/2006 z dne 18. maja 2006 o omejevalnih ukrepih v zvezi z Belorusijo (2) določa zamrznitev sredstev in gospodarskih virov predsednika Lukašenka in nekaterih uradnikov Belorusije, kot tudi oseb, med drugim odgovornih za hujše kršitve človekovih pravic, izvajanje represivnih ukrepov nad civilno družbo in demokratično opozicijo ali kršitev mednarodnih standardov o volitvah. Prav tako določa zamrznitev sredstev in gospodaskih virov oseb in subjektov, ki izkoriščajo ali podpirajo režim Lukašenka.
(2)
S Sklepom 2012/642/SZVP se je Svet odločil, da pojasni merila za uvrstitev fizičnih ali pravnih oseb, subjektov in organov v priloge k Sklepu Sveta 2010/639/SZVP (3) ter da združi te priloge v eno samo.
(3)
Ta uredba spada na področje uporabe Pogodbe o delovanju Evropske unije, zato je za njegovo izvajanje potreben regulativni ukrep na ravni Unije, predvsem z namenom zagotovitve, da ga bodo gospodarski subjekti v vseh državah članicah enotno izvajali.
(4)
Uredbo (ES) št. 765/2006 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Uredba (ES) št. 765/2006 se spremeni:
(1)
člen 2 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 2
1. Zamrznejo se vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo ali so v lasti, s katerimi razpolagajo ali jih nadzorujejo fizične ali pravne osebe, subjekti in organi, navedeni v Prilogi I.
2. Fizičnim ali pravnim osebam, subjektom in organom iz Priloge I niso neposredno ali posredno na voljo ali v korist nobena sredstva ali gospodarski viri.
3. Prepovedano je zavestno in namerno sodelovanje v dejavnostih, katerih namen ali posledica je neposredno ali posredno izogibanje ukrepom iz odstavkov 1 in 2.
4. Priloga I vsebuje seznam fizičnih ali pravnih oseb, subjektov in organov, ki jih je Svet v skladu s točko (a) člena 4(1) Sklepa Sveta 2012/642/SZVP z dne 15. oktobra 2012 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji (4) opredelil kot odgovorne za hude kršitve človekovih pravic ali izvajanje represivnih ukrepov nad civilno družbo in demokratično opozicijo, ali kot osebe, katerih dejavnosti kakor koli drugače resno ogrožajo demokracijo ali pravno državo v Belorusiji, ali kot katere koli fizične ali pravne osebe, subjekte in organe, povezane z njimi, ter kot pravne osebe, subjekte ali organe, ki so v njihovi lasti ali pod njihovim nadzorom.
5. Priloga I vsebuje tudi seznam fizičnih ali pravnih oseb, subjektov in organov, ki jih je Svet v skladu s točko (b) člena 4(1) Sklepa 2012/642/SZVP opredelil kot tiste, ki izkoriščajo Lukašenkov režim ali ga podpirajo, ter pravnih oseb, subjektov in organov, ki so v njihovi lasti ali pod njihovim nadzorom.
(2)
v odstavkih 1 in 2 člena 2b, v členu 3(1)(a), v členu 4a ter v odstavkih 1 in 4 člena 8a se sklicevanja na „priloge I, IA in IB“ ali na „prilogo I ali IA“ nadomestijo s sklicevanji na „Prilogo I“.
Člen 2
Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 6. novembra 2012


Input:
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 783/2013
ze dne 14. srpna 2013
o stanovení paušálních dovozních hodnot pro určení vstupní ceny některých druhů ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1),
s ohledem na prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (2), a zejména na čl. 136 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví na základě výsledků Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání kritéria, podle kterých má Komise stanovit paušální hodnoty pro dovoz ze třetích zemí, pokud jde o produkty a lhůty uvedené v části A přílohy XVI uvedeného nařízení.
(2)
Paušální dovozní hodnota se vypočítá každý pracovní den v souladu s čl. 136 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011, a přitom se zohlední proměnlivé denní údaje. Toto nařízení by proto mělo vstoupit v platnost dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Paušální dovozní hodnoty uvedené v článku 136 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. srpna 2013.


Input:
DECISÃO N.o 1104/2012/UE DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 21 de novembro de 2012
que altera a Decisão 2008/971/CE do Conselho para incluir materiais florestais de reprodução da categoria «material qualificado» e atualizar o nome das autoridades responsáveis pela aprovação e controlo da produção
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 43.o, n.o 2,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Deliberando de acordo com o processo legislativo ordinário (2),
Considerando o seguinte:
(1)
A Decisão 2008/971/CE do Conselho, de 16 de dezembro de 2008, relativa à equivalência dos materiais florestais de reprodução produzidos em países terceiros (3), determina as condições em que devem ser importados para a União os materiais florestais de reprodução das categorias «material de fonte identificada» e «material selecionado», produzidos nos países terceiros constantes do Anexo I dessa decisão.
(2)
As regras nacionais para a certificação dos materiais florestais de reprodução no Canadá, na Croácia, na Noruega, na Sérvia, na Suíça, na Turquia e nos Estados Unidos preveem a realização de uma inspeção oficial de campo durante a recolha e transformação de sementes e a produção de plantas para arborização.
(3)
De acordo com essas regras, os sistemas para a aprovação e o registo de materiais de base, bem como a produção subsequente de materiais de reprodução a partir desses materiais de base, deverão respeitar o sistema de certificação da OCDE dos materiais florestais de reprodução destinados ao comércio internacional (a seguir designado «Sistema da OCDE para as Sementes e as Plantas Florestais»). Além disso, essas regras exigem que as sementes e as plantas para arborização das categorias «material de fonte identificada», «material selecionado» e «material qualificado» sejam certificadas oficialmente e que as embalagens de sementes sejam fechadas oficialmente de acordo com o Sistema da OCDE para as Sementes e as Plantas Florestais.
(4)
Uma análise dessas regras relativamente à categoria «material qualificado» mostrou que as condições para a aprovação dos materiais de base satisfazem os requisitos previstos na Diretiva 1999/105/CE do Conselho, de 22 de dezembro de 1999, relativa à comercialização de materiais florestais de reprodução (4). Além disso, à exceção de condições relativas à qualidade das sementes, à pureza das espécies e à qualidade das plantas para arborização, as regras desses países terceiros oferecem as mesmas garantias, no que diz respeito às condições aplicáveis a sementes e plantas para arborização da nova categoria «material qualificado», que as previstas na Diretiva 1999/105/CE. Por conseguinte, as regras relativas à certificação de materiais florestais da categoria «material qualificado» no Canadá, na Croácia, na Noruega, na Sérvia, na Suíça, na Turquia e nos Estados Unidos deverão ser consideradas equivalentes às previstas na Diretiva 1999/105/CE, desde que sejam satisfeitas as condições previstas no Anexo II da Decisão 2008/971/CE no que se refere a sementes e plantas para arborização.
(5)
No que respeita aos materiais da categoria «material qualificado», as referidas condições deverão incluir a disponibilização de informação sobre se os produtos foram ou não geneticamente modificados. Essa informação deverá facilitar a aplicação dos requisitos previstos na Diretiva 2001/18/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 12 de março de 2001, relativa à libertação deliberada no ambiente de organismos geneticamente modificados (5), ou, se aplicável, no Regulamento (CE) n.o 1829/2003 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 22 de setembro de 2003, relativo a géneros alimentícios e alimentos para animais geneticamente modificados (6), e no Regulamento (CE) n.o 1830/2003 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 22 de setembro de 2003, relativo à rastreabilidade e rotulagem de organismos geneticamente modificados e à rastreabilidade dos géneros alimentícios e alimentos para animais produzidos a partir de organismos geneticamente modificados (7).
(6)
Além disso, foram alterados os nomes de algumas autoridades responsáveis pela aprovação e o controlo da produção enumeradas no Anexo I da Decisão 2008/971/CE.
(7)
A Decisão 2008/971/CE deverá, por conseguinte, ser alterada,
ADOTARAM A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
A Decisão 2008/971/CE é alterada do seguinte modo:
1)
No artigo 1.o, o primeiro parágrafo passa a ter a seguinte redação:
«A presente decisão determina as condições em que são importados para a União os materiais florestais de reprodução das categorias “material de fonte identificada”, “material selecionado” e “material qualificado”, produzidos num país terceiro enumerado no Anexo I.».
2)
No artigo 3.o, o n.o 2 passa a ter a seguinte redação:
«2. As sementes e plantas para arborização das categorias “material de fonte identificada”, “material selecionado” e “material qualificado” de espécies enumeradas no Anexo I da Diretiva 1999/105/CE, produzidas nos países terceiros enumerados no Anexo I da presente decisão e certificadas oficialmente pelas autoridades dos países terceiros enumeradas nesse anexo, são consideradas equivalentes a sementes e plantas para arborização conformes com a Diretiva 1999/105/CE, desde que sejam satisfeitas as condições previstas no Anexo II da presente decisão.».
3)
No artigo 4.o, o primeiro parágrafo passa a ter a seguinte redação:
«Quando entrem na União sementes e plantas para arborização, o fornecedor que importa esses materiais informa o organismo oficial do Estado-Membro antes da importação. O organismo oficial emite um certificado principal, com base no certificado de proveniência oficial da OCDE, antes de os materiais serem colocados no mercado.».
4)
Os Anexos I e II são alterados nos termos do anexo da presente decisão.
Artigo 2.o
A presente decisão entra em vigor no terceiro dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de janeiro de 2013.
Artigo 3.o
Os destinatários da presente decisão são os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 21 de novembro de 2012.


Input:
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 1397/2013
(2013. gada 17. decembris),
ar ko nosaka aizliegumu Apvienotās Karalistes karoga kuģiem zvejot siļķes ES un Norvēģijas ūdeņos IV zonā uz ziemeļiem no 53° 30′ N
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem (1), un jo īpaši tās 36. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Padomes 2013. gada 21. janvāra Regulā (ES) Nr. 40/2013, ar ko 2013. gadam nosaka ES ūdeņos pieejamās zvejas iespējas un ES kuģu zvejas iespējas konkrētos ūdeņos, kas nav ES ūdeņi, no konkrētiem zivju krājumiem un zivju krājumu grupām, kuras ir starptautisku sarunu vai nolīgumu priekšmets (2), ir noteiktas kvotas 2013. gadam.
(2)
Saskaņā ar Komisijas rīcībā esošo informāciju šīs regulas pielikumā minētās dalībvalsts karoga kuģi vai kuģi, kas reģistrēti šajā dalībvalstī, ar nozveju no pielikumā norādītā krājuma ir pilnībā apguvuši 2013. gadam iedalīto kvotu.
(3)
Tāpēc jāaizliedz ar šo krājumu saistītas zvejas darbības,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Kvotas pilnīga apguve
Nozvejas kvotu 2013. gadam, kura šīs regulas pielikumā minētajai dalībvalstij iedalīta pielikumā norādītajam krājumam, uzskata par pilnībā apgūtu no pielikumā noteiktās dienas.
2. pants
Aizliegumi
Ar šīs regulas pielikumā norādīto krājumu saistītas zvejas darbības, kuras veic pielikumā minētās dalībvalsts karoga kuģi vai kuģi, kas reģistrēti šajā dalībvalstī, ir aizliegtas no minētajā pielikumā noteiktās dienas. Konkrēti, pēc minētās dienas ir aizliegts paturēt uz kuģa, pārvietot, pārkraut citā kuģī vai izkraut zivis, ko minētie kuģi nozvejojuši no šā krājuma.
3. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 17. decembrī


Input:
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 1148/2014
av den 28 oktober 2014
om ändring av bilagorna II, VII, VIII, IX och X till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati (1), särskilt artikel 23 första stycket, och
av följande skäl:
(1)
I förordning (EG) nr 999/2001 fastställs bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av transmissibel spongiform encefalopati (TSE) hos nötkreatur, får och getter. Förordningen är tillämplig på framställning och avyttring, samt i vissa särskilda fall export, av levande djur och animaliska produkter.
(2)
I bilaga II till förordning (EG) nr 999/2001 anges regler för fastställande av statusen avseende bovin spongiform encefalopati (BSE-status) i medlemsstaterna eller tredjeländer eller regioner i dessa. Dessa regler grundar sig på den internationella standarden som upprättats av Världsorganisationen för djurhälsa (OIE) i Terrestrial Animal Health Code. I avsnittet om BSE i 2013-års version av Terrestrial Animal Health Code har det engelska uttrycket för ”bedömning av risken för introduktion av smitta” ändrats och tabellen med punktmål för länder eller regioner har ändrats väsentligt för att bättre kunna tillgodose behoven hos länder med små eller mycket små nötkreaturspopulationer. Dessa ändringar bör återspeglas i bilaga II.
(3)
I kapitel B punkt 2.2.1 i bilaga VII till förordning (EG) nr 999/2001 hänvisas det till de metoder och protokoll som anges i bilaga X. Denna punkts lydelse bör ändras för att återspegla de ändringar av bilaga X som införs genom denna förordning.
(4)
I kapitel A i bilaga VIII till förordning (EG) nr 999/2001 fastställs villkor för handel inom unionen med levande djur, sperma och embryon, vilka omfattar ett undantag för fårembryon som är homozygota för ARR-allelen från alla andra krav rörande klassisk skrapie vid handel inom unionen. Den 24 januari 2013 antog Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) ett vetenskapligt yttrande om risken för överföring av klassisk skrapie hos får genom överföring av embryon som tillkommit genom befruktning in vivo (2), där Efsa konstaterade att risken för överföring av klassisk skrapie genom implantation av fårembryon som är homozygota eller heterozygota för ARR-allelen kan anses vara försumbar, förutsatt att OIE:s rekommendationer och förfaranden för överföring av embryon följs. De relevanta bestämmelserna i bilaga VIII bör därför ändras så att även handel inom unionen med fårembryon som är heterozygota för ARR-allelen undantas från alla andra krav rörande klassisk skrapie.
(5)
I vissa språkversioner av förordning (EG) nr 999/2001 finns det en terminologisk inkonsekvens mellan punkterna 1.2 och 1.3 i kapitel A avsnitt A i bilaga VIII och resten av texten. För att texten ska vara enhetlig bör samma term användas genomgående i de berörda språkversionerna.
(6)
I kapitel A avsnitt A punkt 2 i bilaga VIII till förordning (EG) nr 999/2001 fastställs regler avseende godkännande av en status som innebär försumbar risk för klassisk skrapie i en medlemsstat eller ett område i en medlemsstat. Den 4 juli 2013 överlämnade Österrike lämplig bestyrkande dokumentation till kommissionen. På grundval av kommissionens gynnsamma bedömning av Österrikes ansökan bör landet förtecknas som en medlemsstat med en försumbar risk för klassisk skrapie.
(7)
I kapitel A avsnitt A punkt 3.2 i bilaga VIII till förordning (EG) nr 999/2001 förtecknas de medlemsstater som har ett godkänt nationellt program för kontroll av klassisk skrapie. Med tanke på att Österrike bör förtecknas som en medlemsstat med en försumbar risk för klassisk skrapie bör landet samtidigt strykas från förteckningen över medlemsstater som har ett godkänt nationellt program för kontroll av klassisk skrapie, eftersom denna status ger garantier utöver dem som erbjuds genom kontrollprogrammet.
(8)
I kapitel H i bilaga IX till förordning (EG) nr 999/2001 fastställs regler för import till unionen av sperma och embryon från får och getter. Dessa importregler bör uppdateras för att återspegla de ändringar av bilaga VIII som införs genom denna förordning.
(9)
I bilaga X till förordning (EG) nr 999/2001 fastställs de analysmetoder som ska tillämpas vid TSE-testning av nötkreatur, får och getter. Denna bilaga bör ses över för att uppdatera uppgifterna om de utsedda laboratorierna, anpassa hänvisningen till olika riktlinjer, harmonisera vissa tekniska termer och klargöra förfarandet för särskiljande testning vid positiva fall av TSE hos får och getter, i enlighet med de senaste vetenskapliga rönen och gällande praxis i unionen.
(10)
I kapitel C punkt 4 i bilaga X till förordning (EG) nr 999/2001 förtecknas de snabbtest som har godkänts för övervakning av TSE hos nötkreatur, får och getter. Den 18 september 2013 lämnade IDEXX in en ansökan om att ändra namnet på testet IDEXX HerdChek BSE-Scrapie Antigen Test Kit, EIA till HerdChek BSE-Scrapie Antigen (IDEXX Laboratories). Den nya bipacksedeln för detta test godkändes av Europeiska unionens referenslaboratorium för TSE den 2 maj 2013. Den 6 december 2013 meddelade företaget Enfer Group att det hade slutat tillverka det diagnostiska testet Enfer Version 3 TSE och begärde att det testet stryks från förteckningen över godkända snabbtest för BSE hos nötkreatur. Förteckningarna i kapitel C punkt 4 i bilaga X bör därför ändras i enlighet med detta.
(11)
För att ge medlemsstaterna tillräckligt med tid för att anpassa intygsförfarandena vad gäller skrapie för embryon från får bör vissa ändringar som införs genom denna förordning tillämpas från och med den 1 januari 2015.
(12)
Förordning (EG) nr 999/2001 bör därför ändras i enlighet med detta.
(13)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilagorna II, VII, VIII, IX och X till förordning (EG) nr 999/2001 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Punkterna 3 a, b och e samt 4 i bilagan ska tillämpas från och med den 1 januari 2015.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 28 oktober 2014.


Input:
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 902/2013 DE LA COMISIÓN
de 19 de septiembre de 2013
relativo a la expedición de certificados de importación para las solicitudes presentadas durante los siete primeros días del mes de septiembre de 2013 en el marco de los contingentes arancelarios de carne de aves de corral abiertos por el Reglamento (CE) no 533/2007
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo, de 22 de octubre de 2007, por el que se crea una organización común de mercados agrícolas y se establecen disposiciones específicas para determinados productos agrícolas (Reglamento único para las OCM) (1),
Visto el Reglamento (CE) no 1301/2006 de la Comisión, de 31 de agosto de 2006, por el que se establecen normas comunes de gestión de los contingentes arancelarios de importación de productos agrícolas sujetos a un sistema de certificados de importación (2), y, en particular, su artículo 7, apartado 2,
Visto el Reglamento (CE) no 533/2007 de la Comisión, de 14 de mayo de 2007, relativo a la apertura y al modo de gestión de contingentes arancelarios en el sector de la carne de aves de corral (3), y, en particular, su artículo 5, apartado 6,
Considerando lo siguiente:
(1)
Mediante el Reglamento (CE) no 533/2007 se abrieron contingentes arancelarios para la importación de productos del sector de la carne de aves de corral.
(2)
Las solicitudes de certificados de importación presentadas con cargo a algunos contingentes durante los siete primeros días del mes de septiembre de 2013 para el subperíodo comprendido entre el 1 de octubre y el 31 de diciembre de 2013 superan las cantidades disponibles. Por consiguiente, es preciso determinar en qué medida pueden expedirse los certificados de importación, mediante la fijación de un coeficiente de asignación que se aplicará a las cantidades solicitadas.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Se aplicarán los coeficientes de asignación que figuran en el anexo del presente Reglamento a las solicitudes de certificados de importación presentadas en virtud del Reglamento (CE) no 533/2007 para el subperíodo comprendido entre el 1 de octubre y el 31 de diciembre de 2013.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el 20 de septiembre de 2013.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 19 de septiembre de 2013.