Input:
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 270/2013 DE LA COMMISSION
du 21 mars 2013
modifiant l’annexe I du règlement (CE) no 669/2009 portant modalités d’exécution du règlement (CE) no 882/2004 du Parlement européen et du Conseil en ce qui concerne les contrôles officiels renforcés à l’importation de certains aliments pour animaux et de certaines denrées alimentaires d’origine non animale
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 882/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 relatif aux contrôles officiels effectués pour s’assurer de la conformité avec la législation sur les aliments pour animaux et les denrées alimentaires et avec les dispositions relatives à la santé animale et au bien-être des animaux (1), et notamment son article 15, paragraphe 5,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 669/2009 de la Commission (2) fixe des règles concernant les contrôles officiels renforcés devant être réalisés sur les importations d’aliments pour animaux et de denrées alimentaires d’origine non animale répertoriés à son annexe I (ci-après la «liste») aux points d’entrée sur les territoires visés à l’annexe I du règlement (CE) no 882/2004.
(2)
L’article 2 du règlement (CE) no 669/2009 dispose que cette liste doit faire l’objet d’un réexamen régulier, au moins trimestriel, qui tienne au moins compte des sources d’information visées dans ledit article.
(3)
La fréquence et la pertinence des incidents notifiés au moyen du système d’alerte rapide pour les denrées alimentaires et les aliments pour animaux, les constatations faites par l’Office alimentaire et vétérinaire lors de contrôles effectués dans des pays tiers ainsi que les rapports trimestriels sur les lots d’aliments pour animaux et de denrées alimentaires d’origine non animale que les États membres présentent à la Commission en application de l’article 15 du règlement (CE) no 669/2009 indiquent qu’il est nécessaire de modifier la liste.
(4)
En particulier, il y a lieu de diminuer l’intensité des contrôles officiels des marchandises pour lesquelles les informations disponibles révèlent une amélioration globale de la conformité avec les dispositions applicables de la législation européenne et pour lesquelles la fréquence actuelle des contrôles officiels n’est donc plus justifiée. Il convient, dès lors, de modifier en conséquence l’entrée de la liste concernant les feuilles de coriandre et le basilic en provenance de Thaïlande pour ce qui concerne la fréquence des contrôles physiques et des contrôles d’identité visant à détecter la présence de résidus de pesticides.
(5)
Il convient donc de modifier le règlement (CE) no 669/2009 en conséquence.
(6)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Dans l’annexe I du règlement (CE) no 669/2009, pour ce qui concerne la fréquence des contrôles physiques et des contrôles d’identité visant à détecter la présence de résidus de pesticides, la ligne concernant les «feuilles de coriandre» et le «basilic (sacré, vert)»«(Denrées alimentaires - Herbes aromatiques fraîches)», dans les entrées relatives à la Thaïlande, est remplacée par la suivante:
«-
Feuilles de coriandre
-
ex 0709 99 90
72
Thaïlande (TH)
Résidus de pesticides analysés à l’aide de méthodes multirésidus fondées sur les couplages CG/SM et CL/SM ou de méthodes monorésidus (4)
10»
-
Basilic (sacré, vert)
-
ex 1211 90 86
20
(Denrées alimentaires - Herbes aromatiques fraîches)
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à compter du 1er avril 2013.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 21 mars 2013.


Input:
VERORDENING (EU) Nr. 685/2013 VAN DE RAAD
van 15 juli 2013
tot wijziging van Verordening (EG) nr. 866/2004 inzake een regeling op grond van artikel 2 van Protocol nr. 10 van de Toetredingsakte, met betrekking tot goederen die worden gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, en die opnieuw in deze gebieden worden binnengebracht, na te zijn vervoerd via de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus niet feitelijk het gezag uitoefent
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien Protocol nr. 10 over Cyprus (1) bij de Toetredingsakte van 2003, en met name artikel 2,
Gezien het voorstel van de Europese Commissie,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
In Verordening (EG) nr. 866/2004 van de Raad (2) zijn speciale regels vastgelegd voor goederen, diensten en personen die de lijn overschrijden tussen de delen van de Republiek Cyprus waarover de regering van de Republiek Cyprus niet feitelijk het gezag uitoefent, en de delen waar dat wel het geval is.
(2)
In bijlage I bij Verordening (EG) nr. 866/2004 wordt een lijst gegeven van goedgekeurde doorlaatposten tussen de delen van de Republiek Cyprus waarover de regering van de Republiek Cyprus niet feitelijk het gezag uitoefent, en de delen waar dat wel het geval is. In de loop van de jaren heeft het toegenomen aantal goedgekeurde doorlaatposten tot gevolg gehad dat er steeds meer mensen de groene lijn overschrijden.
(3)
Om het leven van de burgers in afgelegen delen van Cyprus te vergemakkelijken, is het noodzakelijk het verkeer van goederen te regelen die worden gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, en die opnieuw in deze gebieden worden binnengebracht via de doorlaatposten als bedoeld in bijlage I bij Verordening (EG) nr. 866/2004, na te zijn vervoerd via de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus niet feitelijk het gezag uitoefent.
(4)
Om te verzekeren dat de vervoerde goederen goederen van de Unie zijn, als bedoeld in artikel 4, punt 18, van Verordening (EG) nr. 450/2008 van het Europees Parlement en de Raad van 23 april 2008 tot vaststelling van het communautair douanewetboek (gemoderniseerd douanewetboek) (3) dat de goederen die opnieuw worden binnengebracht in de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, buiten deze gebieden waren gebracht, en dat een hoog niveau van bescherming van de gezondheid van mens en dier wordt gehandhaafd, is het noodzakelijk, aangezien de verantwoordelijkheid voor de controle aan de doorlaatposten berust bij de bevoegde autoriteiten van de Republiek Cyprus, vast te stellen op welke wijze deze controles moeten worden uitgevoerd, welke documenten moeten worden overgelegd en hoeveel tijd is toegestaan tussen het ogenblik waarop de goederen worden gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, en het ogenblik waarop de goederen opnieuw in deze gebieden worden binnengebracht.
(5)
Er dient te worden voorzien in strenge criteria voor het verkeer van goederen als bedoeld in deze verordening, met het oog op een hoog niveau van bescherming van de gezondheid van mens en dier. Tot dit doel dient meer bepaald het vervoer van levende dieren te worden verboden en dienen duidelijke vereisten voor het verkeer van dierlijke producten te worden vastgesteld, onder meer dat het vervoer door bedoelde gebieden, met enige flexibiliteit, beperkt dient te blijven tot de tijd die noodzakelijk is voor de af te leggen vervoersafstand.
(6)
Verordening (EG) nr. 866/2004 dient derhalve dienovereenkomstig te worden gewijzigd,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Verordening (EG) nr. 866/2004 wordt als volgt gewijzigd:
1)
In titel III wordt het volgende artikel ingevoegd:
„Artikel 5 bis
Behandeling van goederen die worden gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, en die opnieuw in deze gebieden worden binnengebracht, na te zijn vervoerd via de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus niet feitelijk het gezag uitoefent.
1. Onverminderd de bepalingen van de artikelen 4, 4 bis, en 6, kunnen goederen als bedoeld in artikel 4, punt 18, van Verordening (EG) nr. 450/2008, worden gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, en opnieuw in deze gebieden worden binnengebracht, na te zijn vervoerd via de gebieden van de Republiek Cyprus waarover de regering van de Republiek Cyprus niet feitelijk het gezag uitoefent, onder de volgende voorwaarden:
a)
elke vervoerder van dergelijke goederen dient aan de bevoegde autoriteiten van de Republiek Cyprus, aan de doorlaatpost waarlangs de goederen worden gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, passende documenten over te leggen waaruit blijkt dat het goederen uit de Unie betreft. Deze documenten dienen een factuur, een vervoersdocument of een gelijkwaardig document te omvatten. In gevallen waarin het niet mogelijk is dergelijke documenten over te leggen, bijvoorbeeld omdat de goederen zijn geproduceerd door de vervoerder zelf, dient een verklaring te worden overgelegd aan de bevoegde autoriteiten van de Republiek Cyprus dat de goederen wel degelijk goederen uit de Unie zijn;
b)
behalve wanneer de goederen zijn bestemd voor persoonlijk gebruik, dienen de begeleidende documenten ten minste de volledige naam en het volledige adres van de afzender, of van de aangever, indien aangever en afzender niet identiek zijn, voorts de hoeveelheid en aard, alsook de markeringen en nummers van de verpakkingen, een beschrijving van de goederen, het brutogewicht in kilogram en indien nodig de containernummers te bevatten;
c)
de vervoerder van dergelijke goederen wijst de doorlaatpost aan waarlangs de goederen opnieuw zullen worden binnengebracht in de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, en stelt de bevoegde autoriteiten van de Republiek Cyprus in kennis van deze aanwijzing aan de doorlaatpost waarlangs de goederen worden gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent;
d)
indien de bevoegde autoriteiten van de Republiek Cyprus zulks dienstig achten, worden de zendingen of de transportmiddelen verzegeld aan de doorlaatpost waarlangs de goederen worden gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent;
e)
wanneer de goederen worden binnengebracht in de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, na te zijn vervoerd via de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus niet feitelijk het gezag uitoefent, dient de vervoerder van dergelijke goederen aan de bevoegde autoriteiten van de Republiek Cyprus, aan de doorlaatpost waarlangs de goederen opnieuw worden binnengebracht in de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, dezelfde documenten over te leggen die waren gebruikt aan de doorlaatpost waarlangs de goederen waren gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent;
f)
de goederen dienen te worden gebracht buiten en opnieuw binnengebracht in de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, via de doorlaatposten die zijn opgesomd in bijlage I en binnen een redelijke tijdspanne die wordt vastgesteld door de bevoegde autoriteiten van de Republiek Cyprus, rekening houdend met een aanvaardbare totale vervoersduur en in overeenstemming met de totale vervoersafstand;
g)
de bevoegde autoriteiten van de Republiek Cyprus controleren de documenten en indien nodig de goederen en de verzegeling ervan, om na te gaan of de goederen die opnieuw worden binnengebracht in de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, beantwoorden aan de gebruikte documenten aan de doorlaatpost waarlangs de goederen waren gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, en of aan de vereisten onder f) is voldaan;
h)
indien niet is voldaan aan de vereisten van de punten a) tot en met g), wordt niet toegestaan dat de goederen opnieuw worden binnengebracht in de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, tenzij nadat een risico-evaluatie is uitgevoerd en op basis van deze evaluatie doeltreffende, evenredige en doelgerichte maatregelen zijn getroffen. Deze goederen worden door de douaneautoriteiten van de Republiek Cyprus in beslag genomen.
2. Overeenkomstig artikel 4, lid 9, is de terugkeer van levende dieren die onderworpen zijn aan de veterinaire voorschriften van de Unie, verboden.
3. Zendingen van dierlijke producten die onderworpen zijn aan de veterinaire voorschriften van de Unie, mogen worden gebracht buiten de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent, en er opnieuw worden binnengebracht, na te zijn vervoerd via de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus niet feitelijk het gezag uitoefent.
De bevoegde autoriteiten van de Republiek Cyprus garanderen dat de terugkeer van zendingen van dierlijke producten naar gebieden die onder het feitelijk gezag van de regering van de Republiek Cyprus staan, niet wordt toegestaan, indien de totale vervoersduur, overeenkomstig de totale vervoersafstand, in aanzienlijke mate de aanvaardbare vervoersduur overschrijdt, tenzij de bevoegde veterinaire autoriteit een risico-evaluatie heeft uitgevoerd met betrekking tot de gezondheid van mens en dier, en op basis van deze evaluatie doeltreffende, evenredige en doelgerichte maatregelen heeft getroffen.
De Republiek Cyprus stelt de Commissie regelmatig en telkens indien nodig in kennis van elke niet-naleving van dit lid en van alle maatregelen die zij in dat verband treft.
4. De goederen als bedoeld in de leden 1 tot en met 3 worden vrijgesteld van verdere douaneformaliteiten.
De bevoegde douaneautoriteiten van de Republiek Cyprus kunnen echter doeltreffende risicoanalysen en veiligheidscontroles uitvoeren volgens de toepasselijke wetgeving, op basis van de documenten van de vervoerde goederen.
De doorlaatposten als bedoeld in bijlage I worden volledig uitgerust, bemand en op elke andere manier voorbereid om de bepalingen van de leden 1 tot en met 3 te kunnen uitvoeren.”.
2)
Artikel 11, lid 2, wordt vervangen door:
„2. De Commissie bekijkt de toepassing van artikel 4 en artikel 5 bis van deze verordening en de handelsstromen tussen de gebieden waarover de regering van de Republiek Cyprus feitelijk het gezag uitoefent en de gebieden waar dit niet het geval is; zij bekijkt daarbij ook de omvang en waarde van de handel en gaat na welke producten worden verhandeld. De Republiek Cyprus verzamelt tot dit doel gegevens en stelt de Commissie daarvan maandelijks in kennis.”.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 15 juli 2013.


Input:
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2014/57/EL,
16. aprill 2014,
turukuritarvituse korral kohaldatavate kriminaalkaristuste kohta(turukuritarvituse direktiiv)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut ja eriti selle artikli 83 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Integreeritud ja tõhus finantsturg ning investorite suurem usaldus eeldab turu terviklikkust. Majanduskasvu ja jõukuse suurendamise eeltingimuseks on väärtpaberiturgude tõrgeteta toimimine ja üldsuse usaldus turgude vastu. Turukuritarvitus kahjustab finantsturgude terviklikkust ning üldsuse usaldust väärtpaberite, tuletisinstrumentide ja võrdlusaluste vastu.
(2)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2003/6/EÜ (4) täiendati ja ajakohastati turu terviklikkuse kaitseks vastu võetud liidu õigusraamistikku. Ühtlasi peavad liikmesriigid sellekohaselt tagama, et pädevatel asutustel on võimalik tuvastada ja uurida turukuritarvitusi. Ilma et see piiraks liikmesriikide õigust kehtestada kriminaalkaristusi, on direktiiviga 2003/6/EÜ pandud liikmesriikidele kohustus tagada, et direktiivi rakendamiseks vastu võetud siseriiklikke eeskirju rikkunud isikute suhtes on võimalik võtta asjakohaseid haldusmeetmeid või kohaldada halduskaristusi.
(3)
Jacques de Larosière’i juhitud liidu finantsjärelevalve kõrgetasemelise eksperdirühma („de Larosière’i rühm”) 25. veebruari 2009. aasta aruandes soovitati, et finantssektori usaldusväärne usaldatavusnõuete täitmise järelevalve- ja tegevusraamistik peab tuginema tugevale järelevalvesüsteemile ja karistusõiguse toimimisele. De Larosière’i rühm leidis seetõttu, et järelevalveasutustel peaksid olema piisavad õigused ja et neil peaks kõikide finantskuritegude puhul olema võimalik tugineda õiglasele, tugevale ja hoiatava mõjuga karistusõigusele, kusjuures karistusi tuleks kohaldada tõhusalt, et säilitada turu terviklikkus. De Larosière’i rühm leidis, et liikmesriikide karistusõiguse toimimine on selles osas üldiselt nõrk ja ebaühtlane.
(4)
Turukuritarvitust käsitlev hästi toimiv õigusraamistik eeldab tulemuslikku sunnimehhanismi. Liikmesriikides direktiivi 2003/6/EÜ kohaste halduskaristuste kohaldamise analüüs on näidanud, et mitte kõigil liikmesriikide pädevatel asutustel ei ole olnud piisavaid õigusi, et tagada turukuritarvituse puhul asjakohaste karistuste kohaldamine. Eelkõige ei olnud mitte kõigis liikmesriikides võimalik kohaldada siseteabe alusel kauplemise ja turuga manipuleerimise korral rahalisi halduskaristusi ning karistuste määr erines liikmesriigiti oluliselt. Seetõttu on vaja võtta vastu uus seadusandlik akt, et tagada kogu liidus ühised miinimumnormid.
(5)
Halduskaristuste kehtestamine liikmesriikides ei ole seni osutunud piisavaks, et hoida ära turukuritarvitusi ja tagada selle vastu võitlemist käsitlevate eeskirjade järgimine.
(6)
Turu kuritarvitust käsitlevate eeskirjade järgimist on vaja täiendada võimalusega kohaldada kriminaalkaristusi, mis väljendavad halduskaristustega võrreldes ühiskondliku hukkamõistu teravamat vormi. Vähemalt raskete turukuritarvituste käsitamine kuritegudena piiritleks selgelt käitumise, mida peetakse eriti taunitavaks, andes üldsusele ja võimalikele õiguserikkujatele teada, et pädevad asutused suhtuvad sellisesse käitumisse väga tõsiselt.
(7)
Kõigis liikmesriikides ei ole direktiivi 2003/6/EÜ rakendamiseks vastu võetud riigisisese õiguse teatavat laadi raske rikkumise korral kriminaalkaristuste kohaldamist ette nähtud. Liikmesriikide erinevad lähenemisviisid vähendavad siseturul tegutsemise tingimuste ühtsust ja võivad luua stiimuli turukuritarvituseks liikmesriikides, kus sellised õigusrikkumised ei ole kriminaalkorras karistatavad. Peale selle ei ole liidus jõutud siiani kokkuleppele selles, millist käitumist käsitatakse turukuritarvituse eeskirjade raske rikkumisena. Seepärast tuleks kehtestada miinimumnormid, mis käsitlevad kuritegusid, mida panevad toime füüsilised isikud, ning mis käsitlevad juriidiliste isikute vastutust ja asjaomaseid karistusi. Ühised miinimumnormid võimaldaksid samuti kasutada mõjusamaid uurimismeetodeid ning tõhustada riigisisest ja liikmesriikidevahelist koostööd. Finantskriisi kogemuse põhjal on ilmne, et turuga manipuleerimine võib miljoneid inimesi tõsiselt kahjustada. Libori skandaal, mis tekkis võrdlusalustega raske manipuleerimise tõttu, tõestas, et sellised probleemid ja lüngad kahjustavad tugevalt turu usaldust ning võivad põhjustada investoritele märkimisväärset kahju ja moonutada reaalmajandust. Liidus puudub ühtne kriminaalkaristuste kohaldamise kord ning see annab turu kuritarvitajatele võimaluse kasutada ära teatavate liikmesriikide leebemat korda. Kriminaalkaristuste mõistmine turukuritarvituste eest avaldab potentsiaalsetele õigusrikkujatele suuremat hoiatavat mõju.
(8)
Kriminaalkaristuste kehtestamine kõikides liikmesriikides vähemalt turu raske kuritarvituse koosseisude puhul on oluline selleks, et tagada liidu poliitika tulemuslik rakendamine turu kuritarvituste vastase võitluse valdkonnas.
(9)
Selleks et viia käesolev direktiiv kooskõlla Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 596/2014, (5) ei tuleks käesolevat direktiivi kohaldada järgmistel juhtudel: oma aktsiatega tagasiostuprogrammide raames kauplemine; väärtpaberite ja seotud instrumentidega kauplemine väärtpaberite stabiliseerimiseks; tehingud, tehingukorraldused või toimingud, mis on seotud raha-, vahetuskursi- või valitsemissektori võla haldamise poliitikaga; lubatud heitkogusega seonduva poliitika (seoses liidu kliimapoliitika rakendamisega) või liidu ühise põllumajandus- või kalanduspoliitika rakendamine.
(10)
Liikmesriikidelt tuleks nõuda selle sätestamist, et kuritegudena käsitatakse vähemalt siseteabe alusel kauplemise, turuga manipuleerimise ja siseteabe õigusvastase avaldamise raskeid juhtumeid, kui need teod on toime pandud tahtlikult.
(11)
Käesoleva direktiivi kohaldamisel tuleks käsitada raskena selliseid siseteabe alusel kauplemise ja siseteabe õigusvastase avaldamise juhtumeid, millel on märkimisväärne mõju turu terviklikkusele, ning mille puhul tegelikult või potentsiaalselt teenitud kasum või välditud kahjum, turule tekitatud kahju suurus või kaubeldavate finantsinstrumentide koguväärtus on märkimisväärne. Muude asjaoludena võidakse arvesse võtta näiteks seda, kas rikkumise pani toime kuritegelik ühendus või kas isik on varem seda liiki kuritegusid toime pannud või mitte.
(12)
Käesoleva direktiivi kohaldamisel tuleks muu hulgas käsitada raskena selliseid turuga manipuleerimise juhtumeid, kus mõju turu terviklikkusele, tegelikult või potentsiaalselt teenitud kasum või välditud kahjum, turule põhjustatud kahju või finantsinstrumendi või kaupade hetkelepingu või algselt kasutatud rahaliste vahendite väärtuse muutumise tase on märkimisväärne või juhul, kui turuga manipuleerimise paneb toime isik, kes töötab finantssektoris või järelevalve- või reguleerivas asutuses.
(13)
Tulenevalt siseteabe alusel kauplemise ja turuga manipuleerimise katsete negatiivsest mõjust finantsturgude terviklikkusele ja investorite usaldusele kõnealuste turgude suhtes tuleks sellist käitumist kriminaalkorras karistada.
(14)
Käesoleva direktiiviga tuleks panna liikmesriikidele kohustus kehtestada riigisiseses õiguses kriminaalkaristused sellise siseteabe alusel kauplemise, turuga manipuleerimise ja siseteabe õigusvastase avaldamise eest, mille suhtes kohaldatakse käesolevat direktiivi. Käesoleva direktiiviga ei tuleks tekitada kohustusi seoses selliste karistuste või muu kehtiva õiguskaitsesüsteemi kohaldamisega konkreetsete juhtumite suhtes.
(15)
Käesoleva direktiivi kohaselt peaksid liikmesriigid samuti tagama, et kuriteole kihutamine ja kaasaaitamine ning õhutamine on karistatavad.
(16)
Et karistused käesolevas direktiivis osutatud kuritegude eest oleksid tõhusad ja hoiatavad, tuleks käesolevas direktiivis sätestada maksimaalse vanglakaristuse alammäär.
(17)
Käesoleva direktiivi kohaldamisel tuleks arvesse võtta õigusraamistikku, mis on kehtestatud määrusega (EL) nr 596/2014 ning selle rakendusmeetmetega.
(18)
Tagamaks, et määruses (EL) nr 596/2014 finantsturgude terviklikkuse tagamiseks ette nähtud Euroopa poliitikat rakendatakse tulemuslikult, peaksid liikmesriigid laiendama vastutust käesolevas direktiivis sätestatud süütegude eest ka juriidilistele isikutele, tehes seda tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristuste või muude karistuste või kriminaalõiguslike või muude meetmete kehtestamise kaudu, nagu on ette nähtud näiteks määruses (EL) nr 596/2014. Sellised karistused või muud meetmed võivad muu hulgas hõlmata karistuse mõistmise lõpliku otsuse, sealhulgas vastutava juriidilise isiku nime avalikustamist, võttes arvesse põhiõigusi, proportsionaalsuse põhimõtet ning finantsturgude stabiilsusele ja pooleliolevatele uurimistele põhjustatavaid võimalikke raskusi. Liikmesriigid peaksid vajaduse korral ja juhul, kui riigisiseses õiguses on juriidiliste isikute kriminaalvastutus ette nähtud, laiendama sellise kriminaalvastutuse kohaldamisala kooskõlas siseriikliku õigusega ka käesolevas direktiivis käsitletud süütegudele. Käesolev direktiiv ei tohiks takistada liikmesriike avalikustamast vastutust või karistust käsitlevaid lõplikke otsuseid.
(19)
Liikmesriigid peaksid võtma vajalikud meetmed, et tagada õiguskaitseasutustele, kohtutele ja muudele pädevatele asutustele, kes vastutavad käesolevas direktiivis käsitletud süütegude uurimise või süüdistuse esitamise eest, võimalus kasutada tulemuslikke uurimisvahendeid. Võttes arvesse muu hulgas proportsionaalsuse põhimõtet, peaks selliste vahendite siseriiklike õigusaktide kohane kasutamine olema vastavuses uuritava süüteo laadi ja raskusega.
(20)
Kuna käesoleva direktiiviga nähakse ette miinimumnormid, võivad liikmesriigid võtta vastu või säilitada turukuritarvituse osas rangemad kriminaalõiguse normid.
(21)
Liikmesriigid võivad näiteks ette näha, et turu manipuleerimist käsitatakse kuriteona, kui see pannakse toime kergemeelsusest või raske hooletuse tõttu.
(22)
Käesolevas direktiivis sätestatud kohustus näha siseriiklikus õiguses ette kriminaalkaristused füüsilistele ja juriidilistele isikutele ei vabasta liikmesriike kohustusest näha siseriiklikus õiguses ette halduskaristusi ja muid meetmeid, mida kohaldatakse määruses (EL) nr 596/2014 osutatud õigusrikkumiste korral, välja arvatud juhul, kui liikmesriigid on otsustanud kooskõlas määruse (EL) nr 596/2014 sätetega näha oma siseriiklikus õiguses selliste õigusrikkumiste eest ette üksnes kriminaalkaristused.
(23)
Käesoleva direktiivi kohaldamisala on kindlaks määratud selliselt, et täiendada määrust (EL) nr 596/2014 ning tagada selle tõhus rakendamine. Kuigi tahtlikud süüteod vähemalt raskete juhtumite puhul peaksid olema karistatavad käesoleva direktiivi raames, ei ole määruse (EL) nr 596/2014 rikkumise eest karistuste mõistmiseks vaja teo tahtlikkust tõendada ega piirduda üksnes raskete juhtumitega. Käesolevat direktiivi üle võtva riigisisese õiguse kohaldamisel peaksid liikmesriigid tagama, et süütegude eest kriminaalkaristuste mõistmine kooskõlas käesoleva direktiiviga ja halduskaristuste mõistmine kooskõlas määrusega (EL) nr 596/2014 ei tooks kaasa ne bis in idem põhimõtte rikkumist.
(24)
Ilma et see piiraks liikmesriikide kriminaalõiguse üldnormide kohaldamist karistuste mõistmisel ja täideviimisel vastavalt iga üksikjuhtumi konkreetsetele asjaoludele, peaks karistuste mõistmine olema proportsionaalne, võttes arvesse vastutusele võetavate isikute teenitud kasumit või välditud kahju, samuti kuriteoga teistele isikutele tekitatud kahju ja juhul, kui see on asjakohane, turgude toimimisele või majandusele laiemalt tekitatud kahju.
(25)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt tagada võimalus kohaldada vähemalt raskete turukuritarvituste puhul kogu liidus kriminaalkaristusi, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab seda käesoleva direktiivi ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(26)
Selleks et tihendada piiriülest tegevust, on vaja turukuritarvituse süütegude uurimise ja süüdistusi esitavate pädevate siseriiklike asutuste vahelist tõhusat ja tulemuslikku koostööd. Eri liikmesriikide asutuste erinev töökorraldus ja pädevus ei tohiks nendevahelist koostööd takistada.
(27)
Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, nagu neid on tunnustatud ELi lepingus. Eelkõige tuleks direktiivi kohaldamisel austada õigust isikuandmete kaitsele (artikkel 8), sõna- ja teabevabadust (artikkel 11), ettevõtlusvabadust (artikkel 16), õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele (artikkel 47), süütuse presumptsiooni ja kaitseõigust (artikkel 48), kuritegude ja karistuste seaduslikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet (artikkel 49) ning kriminaalasjades mitmekordse kohtumõistmise ja karistamise keeldu (artikkel 50).
(28)
Käesoleva direktiivi rakendamisel peaksid liikmesriigid tagama kahtlustatavate või süüdistatavate menetlusõigused kriminaalmenetluses. Käesolevast direktiivist tulenevad kohustused ei piira liikmesriikide kohustusi, mis tulenevad liidu õigusest kriminaalmenetluses tagatavate menetlusõiguste vallas. Käesolevas direktiivis sätestatu ei piira ajakirjandusvabadust ega sõnavabadust meedias niivõrd, kui need on liidus ja liikmesriikides tagatud eelkõige põhiõiguste harta artikliga 11 ja teiste asjakohaste sätetega. Seda tuleks rõhutada eeskätt seoses siseteabe avaldamisega kooskõlas käesoleva direktiivi sellist avaldamist käsitlevate sätetega.
(29)
Ilma et see piiraks ELi lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule (ELi toimimise leping) lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artikli 4 kohaldamist, ei osale Ühendkuningriik käesoleva direktiivi vastuvõtmisel, mistõttu see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.
(30)
ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1, 2, 3 ja 4 kohaselt on Iirimaa teatanud oma soovist osaleda käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ja kohaldamisel.
(31)
ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli nr 22 artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva direktiivi vastuvõtmisel, mistõttu ei ole see tema suhtes siduv ega kohaldatav.
(32)
Euroopa andmekaitseinspektor esitas arvamuse 10. veebruaril 2012 (6),
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Reguleerimisese ja kohaldamisala
1. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse miinimumnormid kriminaalkaristuste kohaldamiseks siseteabe alusel kauplemise, siseteabe õigusvastase avaldamise ja turuga manipuleerimise eest, et tagada finantsturgude terviklikkus liidus, parandada investorite kaitset ja suurendada investorite usaldust kõnealuste turgude vastu.
2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse seoses järgmisega:
a)
finantsinstrumendid, mis on võetud kauplemisele reguleeritud turul või mille kohta on esitatud reguleeritud turul kauplemisele võtmise taotlus;
b)
finantsinstrumendid, millega kaubeldakse või mis on võetud kauplemisele mitmepoolses kauplemissüsteemis või mille kohta on esitatud mitmepoolses kauplemissüsteemis kauplemisele võtmise taotlus;
c)
finantsinstrumendid, millega kaubeldakse organiseeritud kauplemissüsteemis;
d)
finantsinstrumendid, mis ei ole hõlmatud punktidega a, b ega c ning mille hind või väärtus sõltub kõnealustes punktides osutatud finantsinstrumentide hinnast või väärtusest või mõjutab kõnealustes punktides osutatud finantsinstrumentide hinda või väärtust ning mis võivad muu hulgas hõlmata krediidiriski vahetustehinguid ja hinnavahelepinguid.
Käesolevat direktiivi kohaldatakse ka komisjoni määruse (EL) nr 1031/2010 (7) kohase lubatud heitkoguse väärtpaberite või muude nendel põhinevate enampakkumistoodete, sealhulgas enampakkumistooted, mis ei ole finantsinstrumendid, enampakkumisega seotud tegevuse või tehingute, sh pakkumiste suhtes, reguleeritud turuna loa saanud enampakkumisplatvormil. Ilma et see piiraks enampakkumise raames esitatavatele pakkumistele kehtivate erisätete kohaldamist, kohaldatakse kauplemiskorraldusi puudutavaid käesoleva direktiivi sätteid ka kõigi selliste pakkumiste suhtes.
3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata seoses järgmisega:
a)
oma aktsiatega tagasiostuprogrammide raames kauplemisele, kui selline kauplemine on kooskõlas määruse (EL) nr 596/2014 artikli 5 lõigetega 1, 2 ja 3;
b)
määruse (EL) nr 596/2014 artikli 3 lõike 2 punktides a ja b osutatud väärtpaberite ja seotud instrumentidega kauplemisele väärtpaberite stabiliseerimiseks, kui selline kauplemine on kooskõlas nimetatud määruse artikli 5 lõigetega 4 ja 5;
c)
tehingud, tehingukorraldused või tegevus seoses raha-, vahetuskursi- või valitsemissektori võla haldamise poliitikaga kooskõlas määruse (EL) nr 596/2014 artikli 6 lõikega 1; tehingukorraldused või tegevus kooskõlas nimetatud määruse artikli 6 lõikega 2; tegevus seoses liidu kliimapoliitika rakendamisega kooskõlas nimetatud määruse artikli 6 lõikega 3, või tegevus seoses liidu ühise põllumajandus- või kalanduspoliitika rakendamisega kooskõlas nimetatud määruse artikli 6 lõikega 4.
4. Artiklit 5 kohaldatakse ka seoses:
a)
kauba hetkelepingutega, mille puhul ei ole tegemist energia hulgimüügitoodetega, kui tehing, tehingukorraldus või tegevus mõjutab käesoleva artikli lõikes 2 osutatud finantsinstrumentide hinda või väärtust;
b)
eri liiki finantsinstrumentidega, sealhulgas tuletislepingud või tuletisinstrumendid krediidiriski ülekandmiseks, kui tehing, tehingukorraldus, pakkumine või tegevus avaldab mõju kauba hetkelepingu hinnale või väärtusele ja see hind või väärtus sõltub nimetatud finantsinstrumentide hinnast või väärtusest;
c)
võrdlusalustega seotud tegevusega.
5. Käesolevat direktiivi kohaldatakse lõigetes 2 ja 4 osutatud finantsinstrumentidega seotud tehingute, tehingukorralduste või tegevuse suhtes olenemata sellest, kas tehing tehakse või tehingukorraldus antakse või tegevus toimub kauplemiskohas või mitte.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „finantsinstrument”- finantsinstrument, nagu see on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/65/EL (8) artikli 4 lõike 1 punktis 15;
2) „kauba hetkeleping”- kaupade hetkeleping, nagu see on määratletud määruse (EL) nr 596/2014 artikli 3 lõike 1 punktis 15;
3) „tagasiostuprogramm”- kauplemine oma aktsiatega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2012/30/EL (9) artiklitele 21-27;
4) „siseteave”- teave määruse (EL) nr 596/2014 artikli 7 lõigete 1-4 tähenduses;
5) „lubatud heitkoguse väärtpaber”- lubatud heitkoguse väärtpaber, nagu seda on kirjeldatud direktiivi 2014/65/EL I lisa C jao punktis 11;
6) „võrdlusalus”- võrdlusalus, nagu see on määratletud määruse (EL) nr 596/2014 artikli 3 lõike 1 punktis 29;
7) „turu tunnustatud tava”- konkreetne turutava, mida asjaomase liikmesriigi pädev asutus tunnustab vastavalt määruse (EL) nr 596/2014 artiklile 13;
8) „stabiliseerimine”- stabiliseerimine, nagu see on määratletud määruse (EL) nr 596/2014 artikli 3 punkti 2 alapunktis d;
9) „reguleeritud turg”- reguleeritud turg, nagu see on määratletud direktiivi 2014/65/EL artikli 4 lõike 1 punktis 21;
10) „mitmepoolne kauplemissüsteem”- mitmepoolne kauplemissüsteem, nagu see on määratletud direktiivi 2014/65/EL artikli 4 lõike 1 punktis 22;
11) „organiseeritud kauplemissüsteem”- organiseeritud kauplemissüsteem, nagu see on määratletud määruse (EL) nr 596/2014 artikli 4 lõike 1 punktis 23;
12) „kauplemiskoht”- kauplemiskoht, nagu see on määratletud direktiivi 2014/65/EL artikli 4 lõike 1 punktis 24;
13) „energia hulgimüügitoode”- energia hulgimüügitoode, nagu see on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1227/2011 (10) artikli 2 punktis 4;
14) „emitent”- emitent, nagu see on määratletud määruse (EL) nr 596/2014 artikli 3 lõike 1 punktis 21.
Artikkel 3
Siseteabe alusel kauplemine, teisele isikule siseteabe alusel kauplemise soovitamine või teise isiku mõjutamine siseteabe alusel kauplemisele
1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et siseteabe alusel kauplemist ja teisele isikule siseteabe alusel kauplemise soovitamist või teise isiku mõjutamist siseteabe alusel kauplemisele, nagu osutatud lõigetes 2 kuni 8, käsitatakse kuritegudena vähemalt rasketel juhtudel ja siis, kui tegu pannakse toime tahtlikult.
2. Käesoleva direktiivi kohaldamisel on siseteabe alusel kauplemisega tegemist siis, kui siseteavet valdav isik kasutab seda teavet selleks, et otse või kaudselt omandada või võõrandada enda või kolmanda isiku arvel finantsinstrumente, mille kohta see teave käib.
3. Käesolevat artiklit kohaldatakse kõigi isikute suhtes, kes omavad siseteavet, kuna nimetatud isik:
a)
kuulub emitendi haldusorganisse, juhatusse või järelevalveorganisse või on lubatud heitkoguse väärtpaberituru osaline;
b)
omab osalust emitendi kapitalis või lubatud heitkoguse väärtpaberituru osalises;
c)
omab juurdepääsu teabele töökoha, kutsealal tegutsemise või muude kohustuste täitmise kaudu või
d)
on seotud kuritegevusega.
Käesolevat artiklit kohaldatakse ka kõigi isikute suhtes, kes on saanud siseteavet muudel kui esimeses lõigus osutatud juhtudel, kui see isik teab, et tegemist on siseteabega.
4. Siseteabe alusel kauplemiseks peetakse ka siseteabe kasutamist selle teabega seotud finantsinstrumendi kohta antud tehingukorralduse tühistamiseks või muutmiseks, kui tehingukorraldus anti enne, kui asjaomane isik sai siseteabe oma valdusse.
5. Lubatud heitkoguse väärtpaberite või muude neil põhinevate enampakkumistoodete enampakkumiste puhul, mis korraldatakse vastavalt määrusele (EL) nr 1031/2010, on käesoleva artikli lõikes 4 osutatud siseteabe alusel kauplemisega tegemist ka juhul, kui isik esitab pakkumise, muudab seda või tühistab selle kas enda või kolmanda isiku arvel.
6. Käesoleva direktiivi kohaldamisel loetakse teisele isikule siseteabe alusel kauplemise soovitamiseks või teise isiku mõjutamiseks siseteabe alusel kauplemisele seda, kui isiku valduses on siseteave ja:
a)
ta soovitab selle teabe alusel teisel isikul omandada või võõrandada või mõjutab teist isikut omandama või võõrandama selle teabega seotud finantsinstrumente või
b)
ta soovitab selle teabe alusel teisel isikul selle teabega seotud finantsinstrumendi kohta antud korraldus tühistada või seda korraldust muuta või mõjutab seda isikut antud korraldust tühistama või muutma.
7. Lõikes 6 osutatud soovituste või mõjutamise kasutamist käsitatakse siseteabe alusel kauplemisena, kui soovitust või mõjutust kasutav isik teab, et see põhineb siseteabel.
8. Käesoleva artikli kohaldamisel ei tähenda pelk fakt, et isik valdab või on vallanud siseteavet, seda, et isik oleks seda siseteavet kasutanud või omandamise või võõrandamise eesmärgil siseteabega kauplemises osalenud, kui tema tegevus on õiguspärane määruse (EL) nr 596/2014 artikli 9 tähenduses.
Artikkel 4
Siseteabe õigusvastane avaldamine
1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et lõigetes 2 kuni 5 osutatud siseteabe õigusvastast avaldamist käsitatakse kuriteona vähemalt rasketel juhtudel ja siis, kui tegu pannakse toime tahtlikult.
2. Käesoleva direktiivi kohaldamisel on tegemist siseteabe õigusvastase avaldamisega, kui isik valdab siseteavet ning avaldab selle teisele isikule, välja arvatud juhul, kui seda tehakse tööülesannete, kutsealal tegutsemise või muude kohustuste tavapärase täitmise raames või kui teabe avaldamine kvalifitseerub määruse (EL) nr 596/2014 artikli 11 lõigete 1-8 kohaseks turu sondeerimiseks.
3. Käesolevat artiklit kohaldatakse kõikide isikute suhtes, kes vastavad artikli 3 lõikes 3 osutatud asjaoludele või tingimustele.
4. Käesoleva direktiivi kohaldamisel käsitatakse käesoleva artikli kohase siseteabe õigusvastase avaldamisena artikli 3 lõikes 6 osutatud soovituste andmist või mõjutamist, kui soovitust andev või teist isikut kallutavate põhjendustega mõjutav isik teab, et see põhineb siseteabel.
5. Käesolevat artiklit kohaldatakse kooskõlas vajadusega kaitsta ajakirjandus- ja sõnavabadust.
Artikkel 5
Turuga manipuleerimine
1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et turuga manipuleerimist, nagu sellele on osundatud lõikes 2, käsitatakse kuriteona vähemalt rasketel juhtudel ja siis, kui tegu pannakse toime tahtlikult.
2. Käesoleva direktiivi kohaldamisel hõlmab turuga manipuleerimine järgmisi tegevusi:
a)
tehingu sõlmimine, kauplemiskorralduse andmine või muu toiming või tegevus, millega:
i)
antakse valesid või eksitavaid märguandeid finantsinstrumendi või sellega seotud kauba hetkelepingu pakkumise, nõudluse või hinna kohta või
ii)
kindlustatakse ühe või mitme finantsinstrumendi või seotud kauba hetkelepingu hinda ebaharilikul või kunstlikul tasemel,
välja arvatud juhud, kus tehingud sõlminud või kauplemiskorralduse andnud isikul olid selleks õiguspärased põhjused ning kõnealune tehing või kauplemiskorraldus on kooskõlas asjaomase kauplemiskoha turu tunnustatud tavaga;
b)
tehingu sõlmimine, kauplemiskorralduse andmine või muu toiming või tegevus, mis mõjutab ühe või mitme finantsinstrumendi või sellega seotud kauba hetkelepingu hinda ja mille puhul kasutatakse näilikke võtteid, muud liiki pettust või pettuslikke võtteid;
c)
teabe levitamine meedias, sh internetis või muude vahenditega, andes valesid või eksitavaid märguandeid finantsinstrumendi või seotud kauba hetkelepingute pakkumise, nõudluse või hinna kohta või kindlustades ühe või mitme finantsinstrumendi või nendega seotud kauba hetkelepingu hinda ebaharilikul või kunstlikul tasemel, kui levitanud isikud loovad kõnealuse teabe levitamisega eeliseid või omakasu endale või mõnele teisele isikule, või
d)
vale või eksitava teabe edastamine, valede või eksitavate andmete esitamine või muu tegevus, millega manipuleeritakse võrdlusaluste arvutamist.
Artikkel 6
Kihutamine, kaasaaitamine ja õhutamine ning katse
1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et artikli 3 lõigetes 2-5 ning artiklites 4 ja 5 osutatud süütegudele kihutamine, kaasaaitamine ja õhutamine on kriminaalmenetluses karistatavad kuriteod.
2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et katse panna toime artikli 3 lõigetes 2-5 ja 7 ning artiklis 5 osutatud süütegu on karistatav kuriteona.
3. Artikli 3 lõiget 8 kohaldatakse mutatis mutandis.
Artikkel 7
Füüsiliste isikute suhtes kohaldatavad kriminaalkaristused
1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et artiklites 3 kuni 6 osutatud süütegude eest kohaldatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid kriminaalkaristusi.
2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et artiklites 3 ja 5 osutatud süütegude eest kehtestatakse maksimumkaristusena vähemalt nelja-aastane vangistus.
3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et artiklis 4 osutatud süüteo eest kehtestatakse maksimumkaristusena vähemalt kaheaastane vangistus.
Artikkel 8
Juriidilise isiku vastutus
1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et juriidilist isikut saab vastutusele võtta artiklites 3 kuni 6 osutatud süütegude eest, mille on tema huvides toime pannud eraisikuna või juriidilise isiku organi liikmena tegutsenud isik, kes on juriidilise isiku koosseisus juhtival kohal ja kellel on:
a)
õigus esindada juriidilist isikut;
b)
õigus teha juriidilise isiku nimel otsuseid või
c)
õigus kontrollida juriidilist isikut.
2. Lisaks võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed selle tagamiseks, et juriidilist isikut saab võtta vastutusele juhul, kui lõikes 1 osutatud isiku puuduliku järelevalve või kontrolli tõttu avanes juriidilise isiku alluvuses tegutseval isikul võimalus panna juriidilise isiku kasuks toime artiklites 3 kuni 6 osutatud süütegu.
3. Juriidiliste isikute vastutus vastavalt lõigetele 1 ja 2 ei välista kriminaalmenetluse alustamiseks selliste füüsiliste isikute suhtes, kes on olnud artiklites 3 kuni 6 osutatud süütegude toimepanijad, kõnealustele süütegudele kaasaaitajad või kihutajad.
Artikkel 9
Juriidiliste isikute suhtes kohaldatavad karistused
Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et juriidiliste isikute suhtes, keda peetakse vastutavaks vastavalt artiklile 8, kohaldatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi, mis hõlmavad kriminaalkorras mõistetavaid rahalisi karistusi või trahve ja võivad hõlmata muid meetmeid, nagu:
a)
avalik-õiguslike hüvitiste või abi saamise õigusest ilmajätmine;
b)
ajutine või alaline ettevõtluskeeld;
c)
kohtuliku järelevalve alla võtmine;
d)
sundlõpetamine ja likvideerimine;
e)
rikkumise toimepanekuks kasutatud üksuste ajutine või lõplik sulgemine.
Artikkel 10
Kohtualluvus
1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selleks, et kehtestada artiklites 3 kuni 6 osutatud süütegude puhul oma kohtualluvus, kui süütegu pandi toime:
a)
täielikult või osaliselt liikmesriigi territooriumil või
b)
asjaomase liikmesriigi kodaniku poolt, vähemalt juhtudel, kui süütegu käsitatakse kuriteona selle toimepanemise kohas.
2. Liikmesriik teavitab komisjoni, kui ta otsustab kehtestada kohtualluvuse artiklites 3 kuni 6 osutatud süütegude puhul, mis on toime pandud väljaspool tema territooriumi, kuid:
a)
süüteo toimepanija peamine elukoht asub selle liikmesriigi territooriumil või
b)
süütegu on toime pandud selle liikmesriigi territooriumil asutatud juriidilise isiku kasuks.
Artikkel 11
Väljaõpe
Ilma et see piiraks kohtulikku sõltumatust ja kohtusüsteemide erinevat korraldust liidu piires, nõuab liikmesriik neilt, kes vastutavad kriminaalmenetluses ja süütegude uurimises osalevate kohtunike, prokuröride, politsei- ja kohtutöötajate ning pädevate asutuste personali koolitamise eest, nõuetekohase väljaõppe tagamist, pidades silmas käesoleva direktiivi eesmärke.
Artikkel 12
Aruandlus
Hiljemalt 4. juuliks 2018 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi toimimise ja vajaduse korral selle muutmise vajalikkuse kohta, käsitledes muu hulgas artikli 3 lõikes 1, artikli 4 lõikes 1 ja artikli 5 lõikes 1 osutatud raskete juhtude tõlgendamist, liikmesriikides kehtestatud karistusmäärasid ning seda, mil määral on kehtestatud käesolevas direktiivis osutatud valikulised elemendid.
Komisjon lisab, kui see on kohane, oma aruandele seadusandliku ettepaneku.
Artikkel 13
Ülevõtmine
1. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 3. juuliks 2016. Nad edastavad kõnealuste meetmete teksti viivitamata komisjonile.
Liikmesriigid kohaldavad kõnealuseid meetmeid alates 3. juulist 2016, eeldusel et määrus (EL) nr 596/2014 jõustub.
Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nende ametlikul avaldamisel nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide tekstid.
Artikkel 14
Jõustumine
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 15
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele kooskõlas aluslepingutega.
Strasbourg, 16. aprill 2014


Input:
A TANÁCS 2013/46/KKBP VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2013. január 22.)
a Kongói Demokratikus Köztársasággal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/788/KKBP határozat végrehajtásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 31. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Kongói Demokratikus Köztársasággal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/788/KKBP határozatra (1) és különösen annak 6. cikkére,
mivel:
(1)
A Tanács 2010. december 20-án elfogadta a 2010/788/KKBP határozatot.
(2)
A Biztonsági Tanácsnak a Kongói Demokratikus Köztársasággal foglalkozó, az 1533 (2004) ENSZ BT-határozat alapján létrehozott bizottsága 2012. december 31-én naprakésszé tette az 1596 (2005) ENSZ BT-határozat 13. és 15. pontjában meghatározott korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek jegyzékét.
(3)
A 2010/788/KKBP határozat mellékletét ezért ennek megfelelően naprakésszé kell tenni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az e határozat mellékletében felsorolt személyeket és szervezeteket fel kell venni a 2010/788/KKBP határozat mellékletében foglalt jegyzékbe.
2. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2013. január 22-én.


Input:
РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 6 ноември 2013 година
за разрешаване на пускането на пазара на цветен прашец, произведен от царевица MON 810 (MON-ØØ81Ø-6), съгласно Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета
(нотифицирано под номер C(2013) 4743)
(само текстовете на нидерландски и френски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/649/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно генетично модифицираните храни и фуражи (1), и по-специално член 7, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 12 март 2012 г. Monsanto Europe S.A. подаде до компетентния орган на Нидерландия, в съответствие с член 5 от Регламент (ЕО) № 1829/2003, заявление за пускане на пазара на цветен прашец, произведен от царевица MON 810, като храна или в храни и хранителни съставки („заявлението“).
(2)
На 19 декември 2012 г. Европейският орган за безопасност на храните (ЕОБХ) даде положително становище в съответствие с член 6 от Регламент (ЕО) № 1829/2003. Той стигна до заключението, че генетичната модификация на царевица MON 810 не представлява допълнителен риск за здравето, ако цветният прашец от царевица MON 810 замени цветния прашец от генетично немодифицирана царевица в храни или като храна.
(3)
В становището си ЕОБХ разглежда всички конкретни въпроси и опасения, повдигнати от държавите членки във връзка с консултацията им с националните компетентни органи.
(4)
Предвид тези анализи следва да бъде дадено разрешение за цветен прашец, произведен от царевица MON 810, като храна или в храни и хранителни съставки.
(5)
За всеки генетично модифициран организъм (наричан по-нататък „ГМО“) следва да се определи единен идентификатор, както е предвидено в Регламент (ЕО) № 65/2004 на Комисията от 14 януари 2004 г. за създаване на система за разработване и оценка на единните идентификатори за генетично модифицирани организми (2).
(6)
Според становището на ЕОБХ не са необходими специфични изисквания за етикетиране, различни от предвидените в член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1829/2003, за храни и хранителни съставки, произведени от цветен прашец MON 810.
(7)
В член 5 от Регламент (ЕО) № 1830/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно проследяването и етикетирането на генетично модифицирани организми и проследяването на храни и фуражи от генетично модифицирани продукти и за изменение на Директива 2001/18/ЕО (3) се определят изисквания за проследяване на продукти за храна, произведени от ГМО. Цялата необходима информация относно разрешаването на продуктите следва да бъде вписана в регистъра на Общността за генетично модифицирани храни и фуражи, както е предвидено в Регламент (ЕО) № 1829/2003.
(8)
Със заявителя бе проведена консултация относно предвидените в настоящото решение мерки.
(9)
Постоянният комитет по хранителната верига и здравето на животните не даде становище в срока, определен от неговия председател. Беше счетено за необходимо изготвянето на акт за изпълнение и председателят представи проекта на акт за изпълнение на апелативния комитет за допълнително обсъждане. Апелативният комитет не даде становище,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Генетично модифициран организъм и единен идентификатор
На генетично модифицираната царевица (Zea mays L.) MON 810, описана в буква б) от приложението към настоящото решение, се определя единният идентификатор MON-ØØ81Ø-6, както е предвидено в Регламент (ЕО) № 65/2004.
Член 2
Разрешение
Цветният прашец, произведен от царевица MON 810, като храна или в храни и хранителни съставки, се разрешава за целите на член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1829/2003 в съответствие с условията, определени в настоящото решение.
Член 3
Етикетиране
За целите на изискванията за етикетиране, установени в член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1829/2003, „името на организма“ е „царевица“.
Член 4
Регистър на Общността
Информацията, посочена в приложението към настоящото решение, се вписва в регистъра на Общността за генетично модифицирани храни и фуражи, предвиден в член 28 от Регламент (ЕО) № 1829/2003.
Член 5
Титуляр на разрешението
Титуляр на разрешението е Monsanto Europe S.A., Белгия, представител на Monsanto Company, Съединени американски щати.
Член 6
Валидност
Настоящото решение се прилага за период от 10 години от датата на неговото нотифициране.
Член 7
Адресат
Адресат на настоящото решение е Monsanto Europe S.A., Avenue de Tervuren 270-272, B-1150 Брюксел - Белгия.
Съставено в Брюксел на 6 ноември 2013 година.


Input:
DYREKTYWA RADY 2014/112/UE
z dnia 19 grudnia 2014 r.
wykonująca Umowę europejską dotyczącą niektórych aspektów organizacji czasu pracy w transporcie śródlądowym, zawartą przez Europejskie Stowarzyszenie Żeglugi Śródlądowej (EBU), Europejską Organizację Kapitanów (ESO) i Europejską Federację Pracowników Transportu (ETF)
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 155 ust. 2,
uwzględniając wniosek Komisji Europejskiej,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Zgodnie z art. 155 ust. 2 Traktatu o funkcjonowaniu Unii Europejskiej (TFUE) partnerzy społeczni mogą wspólnie zażądać wykonania umów zwartych przez nich na poziomie Unii w kwestiach objętych art. 153 TFUE w drodze decyzji Rady na wniosek Komisji.
(2)
Pismem z dnia 10 grudnia 2007 r. Europejskie Stowarzyszenie Żeglugi Śródlądowej (EBU), Europejska Organizacja Kapitanów (ESO) i Europejska Federacja Pracowników Transportu (ETF) poinformowały Komisję o chęci przystąpienia do negocjacji zgodnie z art. 155 ust. 1 TFUE w celu zawarcia umowy na poziomie Unii.
(3)
Dnia 15 lutego 2012 r. EBU, ESO i ETF zawarły Umowę europejską dotyczącą niektórych aspektów organizacji czasu pracy w transporcie śródlądowym („umowa”).
(4)
W umowie strony wspólnie żądają, aby umowa została wykonana w drodze decyzji Rady na wniosek Komisji zgodnie z art. 155 ust. 2 TFUE.
(5)
Właściwym instrumentem do wykonania umowy jest dyrektywa.
(6)
Komisja poinformowała Parlament Europejski o swoim wniosku.
(7)
Komisja sporządziła wniosek dotyczący dyrektywy zgodnie ze swoim komunikatem z dnia 20 maja 1998 r. w sprawie dostosowania i wspierania dialogu społecznego na poziomie Wspólnoty, uwzględniając reprezentatywność stron-sygnatariuszy oraz zgodność wszystkich klauzul umowy z prawem.
(8)
Aby przyczynić się do utworzenia spójnych ram prawnych w odniesieniu do organizacji czasu pracy, wdrażanie niniejszej dyrektywy powinno uwzględniać istniejące prawodawstwo unijne oraz - zważywszy na treść umowy - w szczególności dyrektywę Parlamentu Europejskiego i Rady 2003/88/WE (1). Dyrektywa ta ustanawia minimalne wymagania w zakresie bezpieczeństwa i ochrony zdrowia w odniesieniu do organizacji czasu pracy, uwzględniając również pracowników transportu śródlądowego.
(9)
Na wspólne żądanie partnerów społecznych państwa członkowskie powinny móc powierzyć im wdrożenie niniejszej dyrektywy, pod warunkiem że państwa członkowskie podejmą wszystkie działania niezbędne do zapewnienia realizacji celów niniejszej dyrektywy.
(10)
Do celów art. 14 dyrektywy 2003/88/WE, niniejsza dyrektywa oraz załączona do niej umowa określają bardziej szczegółowe wymagania dotyczące organizacji czasu pracy pracowników transportu śródlądowego wykonujących pracę w trasie.
(11)
Niniejszą dyrektywę stosuje się bez uszczerbku dla jakichkolwiek przepisów unijnych, które są bardziej szczegółowe lub które zapewniają wyższy poziom ochrony pracownikom transportu śródlądowego wykonującym pracę w trasie.
(12)
Niniejsza dyrektywa nie powinna być wykorzystywana do uzasadnienia zmniejszenia ogólnego poziomu ochrony pracowników w dziedzinach objętych umową.
(13)
Niniejsza dyrektywa oraz załączona do niej umowa ustanawiają normy minimalne. Państwa członkowskie i partnerzy społeczni powinni móc utrzymać lub wprowadzić bardziej korzystne przepisy.
(14)
Niniejsza dyrektywa nie narusza praw podstawowych i jest zgodna z zasadami uznanymi w Karcie praw podstawowych Unii Europejskiej, w szczególności w jej art. 31.
(15)
Ponieważ cele niniejszej dyrektywy, która ma zapewnić ochronę zdrowia i bezpieczeństwo pracowników sektora funkcjonującego przede wszystkim w wymiarze transgranicznym, nie mogą zostać osiągnięte w sposób wystarczający przez państwa członkowskie, natomiast możliwe jest ich lepsze osiągnięcie na poziomie Unii, Unia może podejmować działania zgodnie z zasadą pomocniczości określoną w art. 5 Traktatu o Unii Europejskiej. Zgodnie z zasadą proporcjonalności określoną w tym artykule niniejsza dyrektywa nie wykracza poza to, co jest konieczne do osiągnięcia tych celów.
(16)
Wykonanie umowy przyczynia się do realizacji celów określonych w art. 151 TFUE.
(17)
Zgodnie z utrwalonym orzecznictwem Trybunału Sprawiedliwości Unii Europejskiej (2) fakt, że działalność, o której mowa w dyrektywie, nie występuje jeszcze w danym państwie członkowskim, nie zwalnia tego państwa członkowskiego z obowiązku przyjęcia przepisów ustawowych lub wykonawczych w celu zapewnienia, aby wszystkie przepisy dyrektywy zostały prawidłowo przetransponowane. Zarówno zasada pewności prawa, jak i potrzeba zapewnienia pełnego wdrażania dyrektyw de iure, nie tylko de facto, nakładają na państwa członkowskie obowiązek odtwarzania przepisów odnośnych dyrektyw w jasnych, precyzyjnych i przejrzystych ramach zawierających obowiązkowe przepisy prawne. Obowiązek taki ma zastosowanie do państw członkowskich, aby umożliwiać przewidywanie zmiany w dowolnym momencie sytuacji w nich panującej i w celu zapewnienia, aby wszystkie osoby we Wspólnocie, w tym w państwach członkowskich, w których nie występuje konkretna działalność, o której mowa w dyrektywie, mogły wiedzieć wyraźnie i dokładnie, jakie są - we wszelkich okolicznościach - ich prawa i obowiązki. Zgodnie z orzecznictwem transpozycja dyrektywy nie jest obowiązkowa jedynie w przypadkach, gdy jest ona bezprzedmiotowa ze względów geograficznych. W takich przypadkach państwa członkowskie powinny o tym poinformować Komisję.
(18)
Zgodnie ze wspólną deklaracją polityczną z dnia 28 września 2011 r. państw członkowskich i Komisji dotyczącą dokumentów wyjaśniających (3) państwa członkowskie zobowiązały się do dołączania, w uzasadnionych przypadkach, do powiadomienia o środkach transpozycji jednego lub większej liczby dokumentów wyjaśniających związki między elementami dyrektywy a odpowiadającymi im częściami krajowych instrumentów transpozycji. W odniesieniu do niniejszej dyrektywy prawodawca uznaje, że złożenie tych dokumentów jest uzasadnione,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DYREKTYWĘ:
Artykuł 1
Niniejsza dyrektywa wykonuje Umowę europejską dotyczącą niektórych aspektów organizacji czasu pracy w transporcie śródlądowym, zawartą w dniu 15 lutego 2012 r. przez Europejskie Stowarzyszenie Żeglugi Śródlądowej (EBU), Europejską Organizację Kapitanów (ESO) i Europejską Federację Pracowników Transportu (ETF), zawartą w załączniku do niniejszej dyrektywy.
Artykuł 2
1. Państwa członkowskie mogą utrzymać lub wprowadzić przepisy bardziej korzystne od tych ustanowionych w niniejszej dyrektywie.
2. Wdrożenie niniejszej dyrektywy w żadnym wypadku nie stanowi wystarczającej podstawy do uzasadnienia zmniejszenia ogólnego poziomu ochrony pracowników w dziedzinach objętych niniejszą dyrektywą. Pozostaje to bez uszczerbku dla praw państw członkowskich i partnerów społecznych do ustanowienia, w związku ze zmianą sytuacji, przepisów ustawowych lub wykonawczych bądź ustaleń umownych innych niż te obowiązujące w momencie przyjęcia niniejszej dyrektywy, pod warunkiem że będą one zgodne z minimalnymi wymogami ustanowionymi w niniejszej dyrektywie.
3. Stosowanie i wykładnia niniejszej dyrektywy pozostają bez uszczerbku dla wszelkich unijnych lub krajowych przepisów, zwyczajów lub praktyk zapewniających pracownikom, których to dotyczy, korzystniejsze warunki.
Artykuł 3
Państwa członkowskie określają sankcje mające zastosowanie w przypadku naruszenia krajowych przepisów przyjętych na podstawie niniejszej dyrektywy. Sankcje te muszą być skuteczne, proporcjonalne i odstraszające.
Artykuł 4
1. Państwa członkowskie wprowadzają w życie przepisy ustawowe, wykonawcze i administracyjne niezbędne do wykonania niniejszej dyrektywy najpóźniej do dnia 31 grudnia 2016 r. Niezwłocznie powiadamiają o tym Komisję.
Przepisy przyjęte przez państwa członkowskie zawierają odniesienie do niniejszej dyrektywy lub odniesienie takie towarzyszy ich urzędowej publikacji. Metody dokonywania takiego odniesienia są określane przez państwa członkowskie.
2. Państwa członkowskie przekazują Komisji tekst podstawowych przepisów prawa krajowego przyjętych w dziedzinie objętej niniejszą dyrektywą.
Artykuł 5
Niniejsza dyrektywa wchodzi w życie dwudziestego dnia po jej opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Artykuł 6
Niniejsza dyrektywa jest skierowana do państw członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 19 grudnia 2014 r.


Input:
COMMISSION IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 1174/2014
of 24 October 2014
entering a name in the register of protected designations of origin and protected geographical indications (Piadina Romagnola/Piada Romagnola (PGI))
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Regulation (EU) No 1151/2012 of the European Parliament and of the Council of 21 November 2012 on quality schemes for agricultural products and foodstuffs (1), and in particular Article 52(2) thereof,
Whereas:
(1)
Pursuant to Article 50(2)(a) of Regulation (EU) No 1151/2012, Italy's application to register the name ‘Piadina Romagnola’/‘Piada Romagnola’ was published in the Official Journal of the European Union (2).
(2)
As no statement of opposition under Article 51 of Regulation (EU) No 1151/2012 has been received by the Commission, the name ‘Piadina Romagnola’/‘Piada Romagnola’ should therefore be entered in the register,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
The name ‘Piadina Romagnola’/‘Piada Romagnola’ (PGI) is registered.
The name referred to in the first paragraph identifies a product in Class 2.3. Bread, pastry, cakes, confectionery, biscuits and other baker's wares in accordance with Annex XI to Commission Implementing Regulation (EU) No 668/2014 (3).
Article 2
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 24 October 2014.


Input:
BESCHLUSS DES RATES
vom 8. September 2014
zur Ernennung eines deutschen Mitglieds des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses
(2014/649/EU)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 302,
auf Vorschlag der deutschen Regierung,
nach Stellungnahme der Europäischen Kommission,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Der Rat hat am 13. September 2010 den Beschluss 2010/570/EU, Euratom zur Ernennung der Mitglieder des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses für den Zeitraum vom 21. September 2010 bis zum 20. September 2015 (1) angenommen.
(2)
Infolge des Ablaufs der Amtszeit von Herrn Armin DUTTINE ist der Sitz eines Mitglieds des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses frei geworden -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Frau Tanja BUZEK, Gewerkschaftssekretärin, EU-Verbindungsbüro der Vereinigten Dienstleistungsgewerkschaft - ver.di wird für die verbleibende Amtszeit, d. h. bis zum 20. September 2015, zum Mitglied des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses ernannt.
Artikel 2
Dieser Beschluss tritt am Tag seiner Annahme in Kraft.
Geschehen zu Brüssel am 8. September 2014.


Input:
DYREKTYWA RADY 2013/16/UE
z dnia 13 maja 2013 r.
dostosowująca niektóre dyrektywy w dziedzinie zamówień publicznych w związku z przystąpieniem Republiki Chorwacji
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając Traktat o przystąpieniu Chorwacji, w szczególności jego art. 3 ust. 4,
uwzględniając Akt przystąpienia Chorwacji, w szczególności jego art. 50,
uwzględniając wniosek Komisji Europejskiej,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Zgodnie z art. 50 Aktu przystąpienia Chorwacji, w przypadku gdy akty instytucji przyjęte przed dniem przystąpienia wymagają dostosowań w związku z przystąpieniem, a niezbędne dostosowania nie zostały przewidziane w tym akcie przystąpienia lub załącznikach do niego, Rada, stanowiąc większością kwalifikowaną na wniosek Komisji, przyjmuje w tym celu niezbędne akty, jeśli pierwotny akt nie został przyjęty przez Komisję.
(2)
W akcie końcowym konferencji, w ramach prac której przygotowano i przyjęto Traktat o przystąpieniu Chorwacji, zwrócono uwagę na fakt, że Wysokie Umawiające się Strony osiągnęły porozumienie polityczne co do szeregu dostosowań do aktów prawnych przyjętych przez instytucje, wymaganych w związku z przystąpieniem, oraz wezwały Radę i Komisję do przyjęcia tych dostosowań przed przystąpieniem, w stosownych przypadkach po ich uzupełnieniu i aktualizacji w celu uwzględnienia zmian w prawie Unii.
(3)
Należy zatem odpowiednio zmienić dyrektywy 2004/17/WE (1), 2004/18/WE (2) i 2009/81/WE (3),
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DYREKTYWĘ:
Artykuł 1
W dyrektywach 2004/17/WE, 2004/18/WE i 2009/81/WE wprowadza się zmiany zgodnie z załącznikiem do niniejszej dyrektywy.
Artykuł 2
1. Państwa członkowskie przyjmują i publikują, nie później niż do dnia przystąpienia Chorwacji do Unii, przepisy ustawowe, wykonawcze i administracyjne niezbędne do wykonania niniejszej dyrektywy. Niezwłocznie przekazują one Komisji tekst tych przepisów.
Państwa członkowskie stosują wspomniane przepisy od dnia przystąpienia Chorwacji do Unii.
Przepisy przyjęte przez państwa członkowskie zawierają odniesienie do niniejszej dyrektywy lub odniesienie takie towarzyszy ich urzędowej publikacji. Metody dokonywania takiego odniesienia określane są przez państwa członkowskie.
2. Państwa członkowskie przekazują Komisji tekst podstawowych przepisów prawa krajowego, przyjętych w dziedzinie objętej niniejszą dyrektywą.
Artykuł 3
Niniejsza dyrektywa wchodzi w życie pod warunkiem i z dniem wejścia w życie Traktatu o przystąpieniu Chorwacji.
Artykuł 4
Niniejsza dyrektywa skierowana jest do państw członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 13 maja 2013 r.


Input:
ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΣ (ΕΕ) αριθ. 709/2014 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 20ής Ιουνίου 2014
για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 152/2009 όσον αφορά τον προσδιορισμό των επιπέδων των διοξινών και των πολυχλωριωμένων διφαινυλίων
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 882/2004 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 29ης Απριλίου 2004, για τη διενέργεια επισήμων ελέγχων της συμμόρφωσης προς τη νομοθεσία περί ζωοτροφών και τροφίμων και προς τους κανόνες για την υγεία και την καλή διαβίωση των ζώων (1), και ιδίως το άρθρο 11 παράγραφος 4,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 152/2009 της Επιτροπής (2) περιλαμβάνει μεθόδους για τον προσδιορισμό των επιπέδων των πολυχλωριωμένων διβενζο-π-διοξινών (PCDD), των πολυχλωριωμένων διβενζοφουρανίων (PCDF) και των παρόμοιων με διοξίνες πολυχλωριωμένων διφαινυλίων (PCB) στις ζωοτροφές.
(2)
Θα πρέπει να καθοριστούν απαιτήσεις σχετικά με τις μεθόδους διαλογής με τις οποίες ταυτοποιούνται τα δείγματα με σημαντικά επίπεδα PCDD/F και παρόμοια με διοξίνες PCB (με επιλογή, κατά προτίμηση, δειγμάτων τα οποία υπερβαίνουν τα όρια ανάληψης δράσης και με εξασφάλιση της επιλογής δειγμάτων που υπερβαίνουν τα ανώτατα επίπεδα) και οι οποίες έχουν υψηλή απόδοση. Όσον αφορά τα ανώτατα επίπεδα, το ποσοστό των ψευδοσυμμορφούμενων αποτελεσμάτων των εν λόγω μεθόδων διαλογής πρέπει να είναι κάτω από 5 %.
(3)
Όταν τα αποτελέσματα που επιτυγχάνονται με τη μέθοδο διαλογής υπερβαίνουν την τιμή αποκοπής, το αρχικό δείγμα θα πρέπει να αναλύεται με τη βοήθεια μεθόδου ικανής για την ταυτοποίηση και τον ποσοτικό προσδιορισμό των PCDD/F και των παρόμοιων με διοξίνες PCB που περιλαμβάνονται στο δείγμα. Εφεξής, οι μέθοδοι αυτές αναφέρονται ως «μέθοδοι επιβεβαίωσης». Η τεχνική πρόοδος και οι εξελίξεις έχουν καταδείξει ότι η χρήση αεριοχρωματογραφίας/δίδυμης φασματομετρίας μαζών (GC-MS/MS) θα πρέπει να διατεθεί για χρήση ως μέθοδος επιβεβαίωσης για τον έλεγχο της συμμόρφωσης με το ανώτατο επίπεδο, πέραν της αεριοχρωματογραφίας/φασματομετρίας μαζών υψηλής διακριτικής ικανότητας (GC-HRMS).
(4)
Από την πείρα που αποκτήθηκε με την εφαρμογή των κανόνων που ισχύουν σήμερα, ενδείκνυται μια τροποποίηση όσον αφορά τις τρέχουσες διατάξεις σχετικά με την αναγκαιότητα της δεύτερης ανάλυσης, τη διαπίστωση της συμμόρφωσης σε περίπτωση δεύτερης ανάλυσης και την απαίτηση για αποδεκτή διαφορά μεταξύ των αποτελεσμάτων ανώτατου ορίου και κατώτατου ορίου.
(5)
Συνεπώς, ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 152/2009 θα πρέπει να τροποποιηθεί αναλόγως.
(6)
Τα μέτρα που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό είναι σύμφωνα με τη γνώμη της μόνιμης επιτροπής για την τροφική αλυσίδα και την υγεία των ζώων,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
Άρθρο 1
Το μέρος Β του παραρτήματος V του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 152/2009 τροποποιείται σύμφωνα με το παράρτημα του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 2
Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την εικοστή ημέρα από τη δημοσίευσή του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 20 Ιουνίου 2014.


Input:
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 903/2013 AL COMISIEI
din 19 septembrie 2013
privind eliberarea licențelor de import pentru cererile depuse în primele șapte zile ale lunii septembrie 2013 în cadrul contingentului tarifar deschis prin Regulamentul (CE) nr. 1385/2007 pentru carnea de pasăre
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (1),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1301/2006 al Comisiei din 31 august 2006 de stabilire a normelor comune pentru administrarea contingentelor tarifare de import pentru produsele agricole gestionate printr-un sistem de licențe de import (2), în special articolul 7 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1385/2007 al Comisiei din 26 noiembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 774/94 al Consiliului în ceea ce privește deschiderea și modul de gestionare a anumitor contingente tarifare comunitare în sectorul cărnii de pasăre (3), în special articolul 5 alineatul (6),
întrucât:
Cantitățile solicitate în cererile de licențe de import depuse în primele șapte zile ale lunii septembrie 2013 pentru subperioada cuprinsă între 1 octombrie-31 decembrie 2013 depășesc, pentru anumite contingente, cantitățile disponibile. Prin urmare, este necesar să se determine în ce măsură se pot elibera licențele de import, stabilindu-se coeficientul de atribuire care urmează să fie aplicat cantităților solicitate,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Pentru cererile de licență de import depuse în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1385/2007, pentru subperioada cuprinsă între 1 octombrie-31 decembrie 2013, se aplică coeficienții de atribuire care figurează în anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare la 20 septembrie 2013.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 19 septembrie 2013.


Input:
ΚΑΤ' ΕΞΟΥΣΙΟΔΌΤΗΣΗ ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΣ (ΕΕ) αριθ. 1371/2014 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 19ης Δεκεμβρίου 2014
για την τροποποίηση του κατ' εξουσιοδότηση κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1031/2014 σχετικά με τη θέσπιση συμπληρωματικών προσωρινών έκτακτων μέτρων στήριξης για τους παραγωγούς ορισμένων οπωροκηπευτικών
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1308/2013 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 17ης Δεκεμβρίου 2013, για τη θέσπιση κοινής οργάνωσης των αγορών γεωργικών προϊόντων και την κατάργηση των κανονισμών (ΕΟΚ) αριθ. 922/72, (ΕΟΚ) αριθ. 234/79, (ΕΚ) αριθ. 1037/2001 και (ΕΚ) αριθ. 1234/2007 του Συμβουλίου (1), και ιδίως το άρθρο 219 παράγραφος 1 σε συνδυασμό με το άρθρο 228,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Στις 7 Αυγούστου 2014 η ρωσική κυβέρνηση επέβαλε απαγόρευση εισαγωγής ορισμένων προϊόντων από την Ένωση στη Ρωσία, συμπεριλαμβανομένων των οπωροκηπευτικών.
(2)
Προκειμένου να αποφευχθεί η μετατροπή της διατάραξης της αγοράς οπωροκηπευτικών, όπου εμπλέκονται μεγάλες ποσότητες ευαλλοίωτων προϊόντων, σε σοβαρότερη ή παρατεταμένη διατάραξης της αγοράς, θεσπίστηκε ο κατ' εξουσιοδότηση κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 932/2014 της Επιτροπής (2). Ο κανονισμός αυτός προβλέπει ανώτατα ποσά στήριξης για ενέργειες απόσυρσης, μη συγκομιδής και πρώιμης συγκομιδής. Ο μηχανισμός που θεσπίστηκε από τον εν λόγω κανονισμό συμπληρώθηκε στη συνέχεια από μέτρα στο πλαίσιο του κατ' εξουσιοδότηση κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1031/2014 της Επιτροπής (3) υπό μορφήν πρόσθετης, στοχοθετημένης στήριξης για ορισμένες ποσότητες προϊόντων, υπολογιζόμενης με βάση τις παραδοσιακές εξαγωγές προς τη Ρωσία.
(3)
Η ρωσική απαγόρευση εισαγωγών εξακολουθεί να συνιστά σοβαρή απειλή διατάραξης της αγοράς προκαλούμενη από σημαντική πτώση των τιμών, λόγω του γεγονότος ότι μία σημαντική εξαγωγική αγορά έχει ξαφνικά καταστεί απρόσιτη. Για μια τέτοια κατάσταση της αγοράς, τα συνήθη μέτρα στο πλαίσιο του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1308/2013 εξακολουθούν να δείχνουν ανεπαρκή. Πρέπει, συνεπώς, να παραταθεί ο μηχανισμός που βασίζεται στην υποστήριξη για ορισμένες ποσότητες προϊόντων στο πλαίσιο του κατ' εξουσιοδότηση κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1031/2014.
(4)
Λαμβανομένων υπόψη των εκτιμώμενων ποσοτήτων που επηρεάζονται από την απαγόρευση, η ενωσιακή χρηματοδοτική συνδρομή θα πρέπει να παραταθεί, σύμφωνα με τις εμπλεκόμενες ποσότητες προϊόντων. Ο υπολογισμός των εν λόγω ποσοτήτων θα πρέπει να γίνει για κάθε κράτος μέλος σύμφωνα με το επίπεδο των μέσων οικείων εξαγωγών εμπλεκόμενων προϊόντων προς τη Ρωσία κατά τα προηγούμενα τρία έτη, κατά τη διάρκεια των ακόλουθων μηνών: τον Απρίλιο και τον Μάιο για τα φρούτα και από τον Ιανουάριο έως τον Μάιο για τα λαχανικά. Επιπλέον, λόγω των οικείων εποχιακών εξαγωγών, τα λεμόνια του κωδικού ΣΟ 0805 50 10 θα πρέπει να προστεθούν στον κατάλογο των προϊόντων τα οποία είναι επιλέξιμα για στήριξη στο πλαίσιο του κατ' εξουσιοδότηση κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1031/2014.
(5)
Συνεπώς, ο κατ' εξουσιοδότηση κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 1031/2014 θα πρέπει να τροποποιηθεί αναλόγως.
(6)
Για να έχει άμεσο αντίκτυπο στην αγορά και να συμβάλει στη σταθεροποίηση των τιμών, ο παρών κανονισμός θα πρέπει να τεθεί σε ισχύ την ημέρα της δημοσίευσής του,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
Άρθρο 1
Τροποποίηση του κατ' εξουσιοδότηση κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1031/2014
Ο κατ' εξουσιοδότηση κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 1031/2014 τροποποιείται ως εξής:
1)
Το άρθρο 1 τροποποιείται ως εξής:
α)
στην παράγραφο 2 προστίθεται το ακόλουθο στοιχείο ιη):
«ιη)
λεμόνια του κωδικού ΣΟ 0805 50 10.»
·
β)
η παράγραφος 3 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:
«3. Η στήριξη που αναφέρεται στην παράγραφο 1 καλύπτει τις δραστηριότητες που πραγματοποιούνται κατά τη διάρκεια περιόδου η οποία υποδιαιρείται ως εξής:
α)
το χρονικό διάστημα από την 30ή Σεπτεμβρίου 2014 έως την ημερομηνία κατά την οποία οι ποσότητες που αναφέρονται στο άρθρο 2 παράγραφος 1 έχουν εξαντληθεί σε κάθε ενδιαφερόμενο κράτος μέλος, ή την 31η Δεκεμβρίου 2014, ανάλογα με το ποια ημερομηνία είναι προγενέστερη·
β)
το χρονικό διάστημα από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την ημερομηνία κατά την οποία οι ποσότητες που αναφέρονται στο άρθρο 2 παράγραφος 1 έχουν εξαντληθεί σε κάθε ενδιαφερόμενο κράτος μέλος, ή την 30ή Ιουνίου 2015, ανάλογα με το ποια ημερομηνία είναι προγενέστερη.»
.
2)
Στο άρθρο 2, η παράγραφος 1 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:
«1. Η στήριξη που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 1 διατίθεται στα κράτη μέλη για τις ακόλουθες ποσότητες προϊόντων:
α)
για την περίοδο που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο α), τις ποσότητες που αναφέρονται στο παράρτημα I·
β)
για την περίοδο που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο β), τις ποσότητες που αναφέρονται στο παράρτημα Iα.
Για την περίοδο η οποία αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο α), η εν λόγω στήριξη διατίθεται επίσης σε όλα τα κράτη μέλη για ενέργειες απόσυρσης, πρώιμης συγκομιδής ή μη συγκομιδής όσον αφορά ένα ή περισσότερα από τα προϊόντα που αναφέρονται στο άρθρο 1 παράγραφος 2, όπως καθορίζονται από το κράτος μέλος, υπό τον όρο ότι η συμπληρωματική ποσότητα δεν υπερβαίνει τους 3 000 τόνους ανά κράτος μέλος.»
.
3)
Το άρθρο 9 τροποποιείται ως εξής:
α)
Οι παράγραφοι 1 και 2 αντικαθίστανται από το ακόλουθο κείμενο:
«1. Οι οργανώσεις παραγωγών υποβάλλουν αίτηση για την καταβολή της χρηματοδοτικής συνδρομής της Ένωσης που προβλέπεται στα άρθρα 4, 5 και 6 έως τις 31 Ιανουαρίου 2015 σε σχέση με τις ενέργειες που διενεργούνται κατά τη διάρκεια της περιόδου που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο α), και έως την 31η Ιουλίου 2015 σε σχέση με τις ενέργειες που διενεργούνται κατά τη διάρκεια της περιόδου που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο β).
2. Οι οργανώσεις παραγωγών υποβάλλουν αίτηση για την καταβολή της συνολικής χρηματοδοτικής συνδρομής της Ένωσης που προβλέπεται στα άρθρα 4 και 6 του παρόντος κανονισμού σύμφωνα με τη διαδικασία η οποία αναφέρεται στο άρθρο 72 του εκτελεστικού κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 543/2011 έως τις 31 Ιανουαρίου 2015 σε σχέση με τις ενέργειες που διενεργούνται κατά τη διάρκεια της περιόδου που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο α) του παρόντος κανονισμού και έως την 31η Ιουλίου 2015 όσον αφορά τις ενέργειες που διενεργούνται κατά τη διάρκεια της περιόδου που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο β) του παρόντος κανονισμού.»
·
β)
Στην παράγραφο 3, οι λέξεις «έως την ημερομηνία που αναφέρεται στην παράγραφο 1» αντικαθίστανται από τις λέξεις «έως τις ημερομηνίες που αναφέρονται στην παράγραφο 1»·
4)
Στο άρθρο 10 παράγραφος 1 το εισαγωγικό μέρος του πρώτου εδαφίου αντικαθίσταται από τα ακόλουθα:
«Τα κράτη μέλη κοινοποιούν στην Επιτροπή έως τις 30 Σεπτεμβρίου 2014, 15 Οκτωβρίου 2014, 31 Οκτωβρίου 2014, 15 Νοεμβρίου 2014, 30 Νοεμβρίου 2014, 15 Δεκεμβρίου 2014, 31 Δεκεμβρίου 2014, 15 Ιανουαρίου 2015, 31 Ιανουαρίου 2015 και 15 Φεβρουαρίου 2015 σε σχέση με την περίοδο που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο α) και, μέχρι τις 30 Σεπτεμβρίου 2015, έως τη 15η και την τελευταία ημέρα εκάστου μηνός, σε σχέση με την περίοδο που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο β), τις ακόλουθες πληροφορίες για κάθε προϊόν:»
.
5)
Το άρθρο 11 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:
«Άρθρο 11
Καταβολή της χρηματοδοτικής συνδρομής της Ένωσης
Οι δαπάνες των κρατών μελών σε σχέση με τις βάσει του παρόντος κανονισμού πληρωμές είναι επιλέξιμες για χρηματοδοτική συνδρομή της Ένωσης μόνον εάν έχουν πραγματοποιηθεί έως τις ακόλουθες ημερομηνίες:
α)
30 Ιουνίου 2015 όσον αφορά τις ενέργειες που διενεργούνται κατά τη διάρκεια της περιόδου που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο α)·
β)
30 Σεπτεμβρίου 2015 όσον αφορά τις ενέργειες που διενεργούνται κατά τη διάρκεια της περιόδου που αναφέρεται στο άρθρο 1 παράγραφος 3 στοιχείο β).»
.
6)
Ο τίτλος του παραρτήματος I αντικαθίσταται από τον ακόλουθο:
«Ανώτατες ποσότητες προϊόντων που κατανέμονται ανά κράτος μέλος όπως αναφέρεται στο άρθρο 2 παράγραφος 1 στοιχείο α)»
.
7)
Παρεμβάλλεται το παράρτημα Iα, του οποίου το κείμενο παρατίθεται στο παράρτημα Ι του παρόντος κανονισμού.
8)
Τα παραρτήματα III και ΙV αντικαθίστανται από το κείμενο που παρατίθεται στο παράρτημα II του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 2
Έναρξη ισχύος
Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την ημέρα της δημοσίευσής του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 19 Δεκεμβρίου 2014.


Input:
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) N. 622/2014 DELLA COMMISSIONE
del 14 febbraio 2014
recante deroga al regolamento (UE) n. 1290/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, che stabilisce le norme in materia di partecipazione e diffusione nell'ambito del programma quadro di ricerca e innovazione (2014-2020) - Orizzonte 2020 per quanto riguarda l'impresa comune per l'iniziativa in materia di medicinali innovativi 2
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 1290/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, dell'11 dicembre 2013, che stabilisce le norme in materia di partecipazione e diffusione nell'ambito del «programma quadro di ricerca e innovazione (2014-2020) - Orizzonte 2020» e che abroga il regolamento (CE) n. 1906/2006 (1), in particolare l'articolo 1, paragrafo 3, lettera b) e l'articolo 1, paragrafo 3, lettera c), punti da i) a vii),
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (UE) n. 1291/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (2), che istituisce il programma quadro di ricerca e innovazione (2014-2020) - Orizzonte 2020, prevede la partecipazione dell'Unione a partenariati pubblico-privato, tra cui le imprese comuni, nei settori chiave nei quali la ricerca e l'innovazione sono suscettibili di contribuire ai più ampi obiettivi di competitività dell'Unione e aiutare a risolvere le sfide per la società.
(2)
La partecipazione ad azioni indirette nel quadro di Orizzonte 2020 è soggetta al rispetto delle disposizioni del regolamento (UE) n. 1290/2013. Tuttavia, per tener conto delle esigenze operative specifiche delle imprese comuni istituite a norma dell'articolo 187 del trattato nel settore dei medicinali innovativi, alla Commissione è stato conferito il potere di adottare atti delegati in forza dell'articolo 290 del trattato per la durata del programma Orizzonte 2020, allo scopo di autorizzare gli organismi di finanziamento istituiti a norma dell'articolo 187 del trattato a limitare l'ammissibilità al finanziamento a specifiche tipologie di partecipanti e ad adottare regole specifiche in materia di proprietà intellettuale.
(3)
L'impresa comune per l'iniziativa in materia di medicinali innovativi è stata istituita con il regolamento (CE) n. 73/2008 (3) del Consiglio per un periodo che scade il 31 dicembre 2017, allo scopo di incentivare la collaborazione tra tutte le parti interessate, ossia l'industria, gli enti pubblici (ivi comprese le autorità di regolamentazione), le associazioni di pazienti, le università e i centri clinici e di migliorare l'efficacia e l'efficienza del processo di sviluppo dei medicinali cosicché il settore farmaceutico a lungo termine produca medicinali innovativi più efficaci e più sicuri.
(4)
Con riferimento all'ammissibilità dei finanziamenti e alle regole in materia di proprietà intellettuale, sono state individuate specifiche esigenze operative motivate dall'obiettivo dell'iniziativa in materia di medicinali innovativi di riunire grandi partner industriali e organizzazioni senza scopo di lucro, soggetti pubblici e altri soggetti per sfruttare al massimo i risultati dei progetti che possono mettere più rapidamente i medicinali a disposizione dei pazienti. L'impresa comune per l'iniziativa in materia di medicinali innovativi 2 istituita con il regolamento (UE) n. 557/2014 (4), dovrebbe continuare a fornire finanziamenti a soggetti quali le microimprese, le piccole e medie imprese, gli istituti di istruzione secondaria e superiore, le organizzazioni senza scopo di lucro; occorre pertanto una deroga all'articolo 10, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1290/2013.
(5)
Sono state individuate specifiche esigenze operative in merito alle regole di proprietà intellettuale nel contesto degli obiettivi dell'iniziativa in materia di medicinali innovativi 2, al fine di pervenire ad un modello innovativo aperto, un sistema dinamico di condivisione delle conoscenze che offra maggiori possibilità di creare e sfruttare le conoscenze derivanti dai progetti IMI e ampio accesso dei partecipanti, dei soggetti collegati e dei terzi a tali conoscenze. Il fine ultimo è accelerare lo sviluppo della diagnostica e l'intervento medico a vantaggio dei pazienti, anche stimolando la ricerca clinica e traslazionale e la sperimentazione clinica, in particolare nel settori della sanità pubblica laddove esistono grandi necessità insoddisfatte, che l'Organizzazione mondiale della sanità ha riconosciuto nella relazione del 9 luglio 2013 sui medicinali prioritari (5). Tali condizioni dovrebbero valere per tutti i partecipanti in modo da tutelarne le conoscenze preesistenti, i risultati e le conoscenze acquisite collateralmente (sideground). È opportuno prevedere il trasferimento e la concessione di licenze sui risultati e le conoscenze preesistenti nonché i diritti di accesso ai risultati e alle conoscenze preesistenti di altri partecipanti al fine dello svolgimento della ricerca. Occorre in proposito distinguere, nell'ambito dello sfruttamento, tra l'uso a fini di ricerca e lo sfruttamento diretto. Tali condizioni dovrebbero altresì tener conto dei precedenti obblighi dei partecipanti laddove si offrano potenzialità di sfruttamento diretto dei risultati, compresa la sperimentazione clinica sui risultati in sé. Per poter sfruttare appieno i risultati e facilitare e accelerare la formulazione di medicinali innovativi a vantaggio dei pazienti, migliorando la ricerca e lo sviluppo di farmaci, è necessario stabilire deroghe all'articolo 41 e agli articoli da 44 a 48 del regolamento (UE) n. 1290/2013,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
In deroga all'articolo 10, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 1290/2013, per quanto riguarda l'impresa comune per l'iniziativa in materia di medicinali innovativi 2, sono ammissibili ai finanziamenti di tale impresa comune solo i partecipanti seguenti:
a)
i soggetti giuridici stabiliti in uno Stato membro o in un paese associato o costituiti a norma del diritto dell'Unione; e
b)
che rientrano in una delle categorie di seguito:
i)
microimprese, piccole e medie imprese e altre società con fatturato annuo massimo di 500 milioni di EUR, purché non siano soggetti collegati a società con fatturato annuo superiore a 500 milioni di EUR; per «soggetti collegati» si applica, mutatis mutandis, la definizione di cui all'articolo 2, paragrafo 1, punto 2, del regolamento (UE) n. 1290/2013;
ii)
istituti di istruzione secondaria o superiore;
iii)
organizzazioni senza scopo di lucro, incluse quelle che annoverano tra i propri obiettivi principali lo svolgimento di attività di ricerca o sviluppo tecnologico, e le organizzazioni dei pazienti;
c)
il Centro comune di ricerca;
d)
organizzazioni internazionali di interesse europeo.
Articolo 2
In deroga all'articolo 41, paragrafo 2, e agli articoli da 45 a 48 del regolamento (UE) n. 1290/2013, alla proprietà e all'accesso alle conoscenze acquisite collateralmente (sideground) si applicano le seguenti disposizioni:
a)
i risultati non comprendono le conoscenze acquisite collateralmente, in quanto prodotto tangibile o intangibile ottenuto da un partecipante nell'ambito dell'azione, ad esempio i dati, conoscenze o informazioni indipendentemente dalla loro forma o natura, che possono o no essere protetti, ma che esulano dagli obiettivi dell'azione definita nella convenzione di sovvenzione e che pertanto non sono necessari per l'attuazione dell'azione o per l'uso a fini di ricerca dei risultati;
b)
ciascun partecipante resta il proprietario esclusivo delle proprie conoscenze acquisite collateralmente ma è possibile concordare una diversa assegnazione della proprietà;
c)
i partecipanti non sono tenuti a concedere l'accesso alle conoscenze acquisite collateralmente.
Articolo 3
In deroga all'articolo 44, paragrafo 1, quarto comma, del regolamento (UE) n. 1290/2013, al trasferimento e alla concessione di licenze per i risultati e le conoscenze preesistenti a soggetti collegati, acquirenti ed eventuali organismi successori si applicano le seguenti disposizioni:
a)
un partecipante, senza il consenso degli altri partecipanti, ma informandoli senza indebito ritardo e purché il cessionario accetti per iscritto gli obblighi nell'ambito della convenzione di sovvenzione e dell'accordo consortile, può trasferire i suoi risultati a:
i)
un soggetto collegato;
ii)
un acquirente della totalità o di una parte sostanziale delle attività pertinenti;
iii)
un organismo successorio subentrato in seguito a fusione o consolidamento del partecipante.
I termini di tempo di cui al primo comma sono concordati tra i partecipanti dell'accordo consortile;
b)
ciascun partecipante resta libero di cedere in licenza, trasferire o altrimenti disporre dei suoi diritti di proprietà delle conoscenze preesistenti, fatti salvi eventuali diritti e obblighi previsti nella convenzione di sovvenzione e nell'accordo consortile;
c)
un partecipante, se trasferisce la proprietà delle conoscenze preesistenti, trasferisce al cessionario i suoi obblighi nell'ambito della convenzione di sovvenzione in relazione a tali conoscenze, compreso l'obbligo di trasferire le stesse in qualsiasi successivo trasferimento;
d)
un partecipante, senza il consenso degli altri partecipanti, ma informandoli senza indebito ritardo e purché il cessionario accetti per iscritto gli obblighi nell'ambito della convenzione di sovvenzione e dell'accordo consortile, può trasferire le proprie conoscenze preesistenti a:
i)
un soggetto collegato;
ii)
un acquirente del totale o di una parte sostanziale delle attività pertinenti;
iii)
un organismo successorio subentrato in seguito a fusione o consolidamento del partecipante.
I termini di tempo di cui al primo comma sono concordati tra i partecipanti dell'accordo consortile.
Articolo 4
In deroga all'articolo 44, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1290/2013, al trasferimento e alla concessione di licenze sui risultati si applicano le seguenti disposizioni:
il partecipante che detiene i risultati può concedere licenze o altrimenti accordare il diritto di sfruttarli a qualsiasi soggetto giuridico, purché possano essere esercitati i diritti di accesso ai risultati e siano rispettati tutti gli altri obblighi previsti dalla convenzione di sovvenzione o dell'accordo consortile.
Articolo 5
In deroga all'articolo 46, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1290/2013, ai principi in materia di diritti di accesso si applicano le seguenti disposizioni:
il soggetto giuridico che gode dei diritti di accesso ai risultati per concludere l'azione o per uso a fini di ricerca può autorizzare un altro soggetto giuridico a esercitare tali diritti a suo nome purché siano soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
il soggetto giuridico che gode dei diritti di accesso è responsabile degli atti dell'altro soggetto giuridico come se fossero suoi propri;
b)
i diritti di accesso concessi all'altro soggetto giuridico non comprendono il diritto di cedere sub-licenze.
Articolo 6
In deroga all'articolo 47 del regolamento (UE) n. 1290/2013, ai diritti di accesso ai fini dell'attuazione si applicano le seguenti disposizioni:
a)
durante l'azione, i partecipanti godono dei diritti di accesso ai risultati degli altri partecipanti soltanto ai fini e nella misura necessaria ad intraprendere e concludere l'azione. Tali diritti di accesso sono concessi gratuitamente;
b)
durante l'azione, i partecipanti, salvo divieti o limitazioni indotti da obblighi verso altri in vigore alla data di accesso alla convenzione di sovvenzione, godono dei diritti di accesso alle conoscenze preesistenti degli altri partecipanti soltanto ai fini e nella misura necessaria ad intraprendere e concludere l'azione. Tali diritti di accesso sono concessi gratuitamente.
Articolo 7
In deroga all'articolo 48 del regolamento (UE) n. 1290/2013, si applicano le seguenti disposizioni:
a)
Per quanto riguarda lo sfruttamento s'intende per:
i)
«uso a fini di ricerca», l'uso dei risultati, o delle conoscenze preesistenti necessarie all'uso dei risultati, a scopi diversi dalla conclusione dell'azione o dallo sfruttamento diretto; tale uso comprende anche l'applicazione dei risultati come strumento di ricerca, comprese la ricerca e la sperimentazione clinica, e contribuisce direttamente o indirettamente al conseguimento degli obiettivi definiti nella sfida per la società «Salute, cambiamento demografico e benessere» di cui al regolamento (UE) n. 1291/2013;
ii)
«sfruttamento diretto» lo sviluppo dei risultati a fini di commercializzazione, anche tramite la sperimentazione clinica, o la commercializzazione dei risultati stessi;
b)
durante l'azione e successivamente alla sua conclusione i partecipanti e i soggetti collegati godono dei diritti di accesso ai risultati degli altri partecipanti per uso a fini di ricerca.
I diritti d'accesso per uso a fini di ricerca sono concessi su base non esclusiva a condizioni eque e ragionevoli, ossia appropriate, comprese eventuali condizioni finanziarie o condizioni a titolo gratuito, tenendo conto del valore reale o potenziale dei risultati di cui si chiede l'accesso e di ogni altra caratteristica dell'uso a fini di ricerca previsto.
Se lo sfruttamento diretto da parte di un partecipante o di un terzo richiede i risultati detenuti da un altro partecipante, i diritti di accesso possono essere negoziati tra le parti interessate;
c)
durante l'azione e successivamente alla sua conclusione i partecipanti e i soggetti collegati godono dei diritti di accesso alle conoscenze preesistenti degli altri partecipanti solo nella misura ragionevolmente necessaria all'uso dei risultati a fini di ricerca.
Tali diritti d'accesso per uso a fini di ricerca sono concessi su base non esclusiva a condizioni eque e ragionevoli, ossia appropriate, comprese eventuali condizioni finanziarie o condizioni a titolo gratuito, tenendo conto del valore reale o potenziale delle conoscenze preesistenti di cui si chiede l'accesso e di ogni altra caratteristica dell'uso a fini di ricerca previsto.
I partecipanti non sono tenuti a concedere diritti d'accesso, a fini di sfruttamento diretto, alle proprie conoscenze preesistenti che essi possono usare, sfruttare cedere in sub-licenza o altrimenti commercializzare a propria discrezione, fatti salvi i diritti di accesso per uso a fini di ricerca.
Se lo sfruttamento diretto da parte di un partecipante o di un terzo richiede conoscenze preesistenti detenute da un altro partecipante e necessarie per usare i risultati, i diritti di accesso possono essere negoziati tra le parti interessate;
d)
una volta conclusa l'azione, i terzi hanno diritto di chiedere e ottenere diritti di accesso ai risultati dei partecipanti per uso a fini di ricerca.
Tali diritti d'accesso sono concessi su base non esclusiva a condizioni ritenute appropriate dal proprietario dei risultati e dal terzo interessato. Tali condizioni non sono più favorevoli di quelle applicate ai partecipanti e ai soggetti collegati per uso a fini di ricerca;
e)
una volta conclusa l'azione, i terzi hanno diritto di chiedere e ottenere diritti di accesso alle conoscenze preesistenti dei partecipanti solo nella misura ragionevolmente necessaria all'uso dei risultati a fini di ricerca.
Tali diritti d'accesso sono concessi su base non esclusiva a condizioni ritenute appropriate dal proprietario delle conoscenze preesistenti e dal terzo interessato;
f)
prima della firma della convenzione di sovvenzione, un partecipante può individuare elementi specifici delle conoscenze preesistenti e presentare una richiesta motivata all'ufficio del programma dell'impresa comune per l'iniziativa in materia di medicinali innovativi 2 affinché tali elementi siano in tutto o in parte esclusi dagli obblighi di cui all'articolo 7, lettera e).
L'ufficio del programma accoglie tale richiesta solo in circostanze eccezionali e nel decidere tiene conto degli obiettivi di cui all'articolo 2 del regolamento (UE) n. 557/2014, dei compiti dell'impresa comune per l'iniziativa in materia di medicinali innovativi 2 iscritti nello statuto e degli interessi legittimi del partecipante interessato. Può accogliere la richiesta a condizioni concordate con il partecipante. Eventuali deroghe sono incluse nella convenzione di sovvenzione e non possono essere modificate se la convenzione non lo prevede;
g)
nell'accordo consortile i partecipanti concordano un termine temporale riguardo alle richieste di accesso di cui alle lettere da b) a e).
Articolo 8
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 14 febbraio 2014