Input:
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 402/2013
av den 30 april 2013
om den gemensamma säkerhetsmetoden för riskvärdering och riskbedömning och om upphävande av förordning (EG) nr 352/2009
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av den 29 april 2004 om säkerhet på gemenskapens järnvägar och om ändring av rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag och direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg (järnvägssäkerhetsdirektivet) (1), särskilt artikel 6.4, och
av följande skäl:
(1)
I enlighet med direktiv 2004/49/EG bör gemensamma säkerhetsmetoder införas stegvis så att en hög säkerhetsnivå kan upprätthållas och, vid behov samt i den mån det är rimligen genomförbart, förbättras.
(2)
Den 12 oktober 2010 utfärdade kommissionen ett mandat till Europeiska järnvägsbyrån (nedan kallad byrån) i enlighet med direktiv 2004/49/EG att se över kommissionens förordning (EG) nr 352/2009 av den 24 april 2009 om antagande av en gemensam säkerhetsmetod för riskvärdering och riskbedömning som avses i artikel 6.3 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG (2). Översynen bör omfatta resultaten av byråns analys enligt artikel 9.4 i förordningen av den övergripande effektiviteten hos den gemensamma säkerhetsmetoden för riskvärdering och riskbedömning och erfarenheter av tillämpningen av metoden samt utvecklingen av roller och ansvarsområden för det bedömningsorgan som avses i artikel 6 i den förordningen. Översynen bör också omfatta kvalifikationskraven (genom att utveckla ett erkännande-/ackrediteringssystem) för bedömningsorganet, mot bakgrund av dess roll i den gemensamma säkerhetsmetoden för riskvärdering och riskbedömning, för att öka tydligheten och på så sätt motverka skillnader i tillämpning mellan medlemsstaterna med beaktande av gränssnitten mot unionens befintliga förfaranden för tillstånd och certifiering inom järnvägssektorn. Om möjligt bör översynen av förordning (EG) nr 352/2009 även omfatta den fortsatta utvecklingen av kriterier för riskacceptans som kan användas för att bedöma huruvida en risk vid uttrycklig riskuppskattning och riskvärdering är acceptabel. Byrån lämnade sin rekommendation om översynen av den gemensamma säkerhetsmetoden till kommissionen tillsammans med en konsekvensbedömning i enlighet med kommissionens mandat. Denna förordning bygger på den rekommendationen från byrån.
(3)
I enlighet med direktiv 2004/49/EG bör de grundläggande delarna av säkerhetsstyrningssystemet omfatta förfaranden och metoder för riskbedömning och åtgärder för riskhantering när en ändring av driftsförhållandena eller nytt material medför nya risker för infrastrukturer eller verksamheter. Den här förordningen behandlar detta grundläggande inslag i säkerhetsstyrningssystemet.
(4)
I artikel 14a.3 i direktiv 2004/49/EG krävs att enheter som ansvarar för underhåll har ett system för underhåll som säkerställer att fordonen de ansvarar för är i ett säkert skick. Enheterna som ansvarar för underhåll bör ha riskbedömningsförfaranden för att hantera ändringar i utrustning, förfaranden, organisation, personal eller gränssnitt. Det kravet på systemet för underhåll omfattas också av denna förordning.
(5)
Som en följd av tillämpningen av rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (3) samt av artikel 9.2 i direktiv 2004/49/EG bör särskild uppmärksamhet ägnas riskhantering vid gränssnitten mellan de aktörer som är inblandade i tillämpningen av denna förordning.
(6)
I artikel 15 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/57/EG av den 17 juni 2008 om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet inom gemenskapen (4) krävs att medlemsstaterna vidtar alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att de strukturella delsystem som ingår i järnvägssystemet kan tas i bruk endast om de har utformats, byggts och installerats på ett sådant sätt att de uppfyller de väsentliga kraven för dem när de integreras i järnvägssystemet. Medlemsstaterna ska särskilt kontrollera att dessa delsystem är tekniskt kompatibla med de järnvägssystem som de integreras i, och att integreringen av dessa delsystem är säker i enlighet med tillämpningsområdet för denna förordning.
(7)
Det har visat sig att ett av hindren för att avreglera järnvägsmarknaden är att medlemsstaterna saknar ett gemensamt tillvägagångssätt för att specificera och påvisa överensstämmelse med järnvägssystemets säkerhetsnivåer och säkerhetskrav. Ett sådant gemensamt tillvägagångssätt bör fastställas genom den här förordningen.
(8)
För att underlätta ömsesidigt erkännande mellan medlemsstaterna bör metoderna för att identifiera och hantera risker och metoderna för att påvisa att järnvägssystemet på unionens territorium uppfyller säkerhetskraven harmoniseras bland de aktörer som är inblandade i utveckling och drift av järnvägssystemet. Som ett första steg är det nödvändigt att harmonisera förfarandena och metoderna för att utföra riskvärdering och genomföra kontrollåtgärder när en ändring av driftsförhållandena eller nytt material medför nya risker för infrastrukturer eller verksamheter, enligt punkt 2 d i bilaga III till direktiv 2004/49/EG.
(9)
Om det inte finns någon tidigare anmäld nationell bestämmelse som definierar när en ändring betraktas som väsentlig eller inte för säkerheten i en medlemsstat, bör det företag eller den organisation som ansvarar för att genomföra förändringen (nedan kallad förslagsställaren) inledningsvis bedöma den aktuella ändringens eventuella konsekvenser för järnvägssystemets säkerhet. Om den föreslagna ändringen påverkar säkerheten, bör förslagsställaren med hjälp av expertutlåtanden göra en bedömning av ändringens betydelse, utifrån en uppsättning kriterier som bör fastställas i denna förordning. Bedömningen bör leda till en av tre slutsatser. I den första situationen bedöms ändringen inte vara väsentlig, och förslagsställaren bör genomföra ändringen genom att tillämpa sin egen säkerhetsmetod. I den andra situationen bedöms ändringen vara väsentlig och förslagsställaren bör genomföra ändringen genom att tillämpa denna förordning, utan att den nationella säkerhetsmyndigheten behöver ingripa. I den tredje situationen bedöms ändringen vara väsentlig, men det finns unionsbestämmelser som kräver ett särskilt ingripande från relevant nationell säkerhetsmyndighets sida, som t.ex. ett nytt tillstånd för ibruktagande av ett fordon eller en översyn/uppdatering av ett järnvägsföretags säkerhetsintyg eller en översyn/uppdatering av en infrastrukturförvaltares säkerhetstillstånd.
(10)
I det fall det är fråga om att vidta en ändring i ett järnvägssystem som redan är i bruk, bör ändringens betydelse även bedömas mot bakgrund av samtliga säkerhetsrelaterade ändringar som vidtagits i samma del av systemet sedan denna förordning trädde i kraft eller sedan den riskhanteringsprocess som beskrivs i denna förordning sist tillämpades, beroende på vilket som skedde senast. Syftet är att bedöma om dessa ändringar sammantaget utgör en väsentlig ändring som nödvändiggör full tillämpning av den gemensamma säkerhetsmetoden för riskvärdering och riskbedömning.
(11)
Det bör utvärderas om riskerna med en väsentlig ändring är godtagbara med hjälp av en eller flera av följande principer för riskacceptans: tillämpning av vedertagen praxis, en jämförelse med likvärdiga delar av järnvägssystemet, eller en uttrycklig riskuppskattning. Samtliga principer har använts framgångsrikt inom olika delar av järnvägssystemet, samt inom andra transportsätt och andra näringsgrenar. Principen om ”uttrycklig riskuppskattning” används ofta vid komplicerade och innovativa ändringar. Det bör vara förslagsställaren som beslutar om vilken princip som ska tillämpas.
(12)
När allmänt vedertagen praxis tillämpas bör det därför vara möjligt att begränsa konsekvenserna av tillämpningen av den gemensamma säkerhetsmetoden i enlighet med proportionalitetsprincipen. På samma sätt gäller att om det finns bestämmelser på unionsnivå som kräver särskilda ingripanden från den nationella säkerhetsmyndigheten, bör myndigheten ha tillåtelse att agera som oberoende bedömningsorgan i syfte att minska dubbelkontroller, onödiga kostnader för branschen och tiden fram till dess att produkten kan släppas ut på marknaden.
(13)
För att rapportera till kommissionen om denna förordnings effektivitet och tillämpning, och för att komma med rekommendationer för hur den kan förbättras där det är tillämpligt, bör byrån kunna samla in relevant information från berörda aktörer, inbegripet från nationella säkerhetsmyndigheter, från certifieringsorgan för enheter som ansvarar för underhåll av godsvagnar och från andra enheter som ansvarar för underhåll som inte omfattas av kommissionens förordning (EU) nr 445/2011 av den 10 maj 2011 om ett certifieringssystem för enheter som ansvarar för underhåll av godsvagnar (5).
(14)
Ackreditering av ett bedömningsorgan bör normalt beviljas av det nationella ackrediteringsorgan som har exklusiv behörighet att bedöma om bedömningsorganet uppfyller kraven i harmoniserade standarder. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter (6) innehåller närmare bestämmelser om sådana nationella ackrediteringsorgans behörighet.
(15)
Om harmoniserad unionslagstiftning föreskriver att organ för bedömning av överensstämmelse ska utses för lagstiftningens genomförande bör de nationella myndigheterna i unionen betrakta öppen ackreditering enligt förordning (EG) nr 765/2008 som det bästa sättet att styrka dessa organs tekniska kompetens. Nationella myndigheter kan emellertid anse att de klarar att utföra denna bedömning på egen hand. I sådana fall bör medlemsstaten förse kommissionen och övriga medlemsstater med all dokumentation som krävs för att visa att det erkännande organ den valt ut för tillämpning av unionslagstiftning är kompetent för uppgiften. För att uppnå en lika hög nivå av kvalitet och förtroende som förväntas genom ackreditering, bör kraven och reglerna för utvärdering och övervakning av bedömningsorgan när det gäller erkännande vara likvärdiga dem som används för ackreditering.
(16)
En oberoende och behörig extern eller intern enskild person, organisation eller enhet, en nationell säkerhetsmyndighet, ett anmält organ eller ett organ som utses enligt artikel 17 i direktiv 2008/57/EG kan fungera som ett bedömningsorgan förutsatt att kriterierna i bilaga II uppfylls.
(17)
Erkännande av interna bedömningsorgan i enlighet med denna förordning kräver inte en omedelbar översyn av säkerhetsintyg som redan beviljats järnvägsföretag, säkerhetstillstånd för infrastrukturförvaltare och certifikat för enheter som ansvarar för underhåll. Översynen kan göras vid nästa ansökan om förnyelse eller uppdatering av säkerhetsintyget, säkerhetstillståndet eller certifikatet för enheten som ansvarar för underhållet.
(18)
I befintlig lagstiftning finns inga begränsningar av antalet bedömningsorgan som är ackrediterade eller erkända i varje medlemsstat och det finns heller inga krav på att det ska finnas minst ett sådant. Om bedömningsorganet inte redan utsetts genom befintlig unionslagstiftning, eller nationell lagstiftning, får förslagsställaren utse ett bedömningsorgan i unionen eller i ett tredjeland som ackrediterats enligt kriterier och krav som motsvarar dem i denna förordning. Medlemsstaten bör kunna använda ackreditering eller erkännande eller en kombination av dem.
(19)
Kommissionens förordning (EG) nr 352/2009 har blivit föråldrad och bör därför ersättas av denna förordning.
(20)
Mot bakgrund av de nya krav som införs genom denna förordning i fråga om ackreditering och erkännande av bedömningsorgan, bör genomförandet av denna förordning skjutas upp för att ge berörda aktörer tillräckligt med tid för att inrätta och tillämpa detta nya gemensamma tillvägagångssätt.
(21)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats i enlighet med artikel 27.1 i direktiv 2004/49/EG.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
1. Genom denna förordning fastställs en reviderad gemensam säkerhetsmetod för riskvärdering och riskbedömning som avses i artikel 6.3 a i direktiv 2004/49/EG.
2. Denna förordning ska underlätta tillträdet till marknaden för järnvägstransporttjänster genom harmonisering av följande:
a)
De riskhanteringsprocesser som används för att bedöma ändringars inverkan på säkerhetsnivåerna och efterlevnaden av säkerhetskraven.
b)
Utbytet av säkerhetsrelevant information mellan olika aktörer inom järnvägssektorn i syfte att kontrollera säkerheten vid de olika gränssnitt som kan förekomma inom denna sektor.
c)
Den bevisning som tillämpningen av en riskhanteringsprocess leder till.
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Denna förordning ska tillämpas på förslagsställaren enligt definitionen i artikel 3.11 vid alla ändringar av järnvägssystemet i en medlemsstat.
Sådana ändringar kan vara av teknisk, driftsmässig eller organisatorisk art. När det gäller organisatoriska ändringar ska enbart ändringar som kan påverka drifts- eller underhållsprocesser beaktas enligt bestämmelserna i artikel 4.
2. Om det på grundval av en bedömning i enlighet med kriterierna i artikel 4.2 a-f
a)
anses att ändringen är väsentlig, ska den riskhanteringsprocess som beskrivs i artikel 5 tillämpas,
b)
anses att ändringen inte är väsentlig, räcker det om tillräcklig dokumentation som stöd för beslutet bevaras.
3. Denna förordning ska också vara tillämplig på strukturella delsystem som omfattas av direktiv 2008/57/EG i följande fall:
a)
När en riskbedömning krävs enligt de relevanta tekniska specifikationerna för driftskompatibilitet (TSD). I så fall ska TSD:n, när så är lämpligt, specificera vilka delar av denna förordning som gäller.
b)
Om ändringen är väsentlig enligt artikel 4.2, ska den riskhanteringsprocess som anges i artikel 5 tillämpas inom ibruktagande av strukturella delsystem för att säkerställa deras säkra integrering i ett befintligt system, i enlighet med artikel 15.1 i direktiv 2008/57/EG.
4. Tillämpningen av denna förordning ska i de fall som avses i punkt 3 b i denna artikel inte leda till krav som strider mot krav i relevanta TSD:er. Om sådana motsägelser uppstår, ska förslagsställaren informera den berörda medlemsstaten som därefter kan besluta att begära en översyn av TSD:n i enlighet med artikel 6.2 eller artikel 7 i direktiv 2008/57/EG eller ett undantag i enlighet med artikel 9.2 i det direktivet.
5. De järnvägssystem som är undantagna från tillämpningsområdet för direktiv 2004/49/EG enligt artikel 2.2 är undantagna från tillämpningsområdet för denna förordning.
6. Bestämmelserna i förordning (EG) nr 352/2009 ska även i fortsättningen tillämpas på projekt som befinner sig i ett långt framskridet utvecklingsstadium i den mening som avses i artikel 2 t i direktiv 2008/57/EG vid tillämpningsdagen för denna förordning.
Artikel 3
Definitioner
I denna förordning ska definitionerna i artikel 3 i direktiv 2004/49/EG gälla.
Dessutom gäller följande definitioner:
(1) risk: frekvensen av olyckor och tillbud som vållar skada (orsakad av en riskkälla) och graden av allvar hos denna skada.
(2) riskanalys: systematisk användning av all tillgänglig information för att identifiera riskkällor och uppskatta risken.
(3) riskvärdering: ett förfarande utgående från riskanalys för att fastställa om en godtagbar risknivå har uppnåtts.
(4) riskbedömning: den övergripande process som innefattar en riskanalys och en riskvärdering.
(5) säkerhet: frånvaron av oacceptabel risk för skada.
(6) riskhantering: systematisk användning av strategier, förfaranden och metoder för att analysera, utvärdera och kontrollera risker.
(7) gränssnitt: alla gränsytor där ett samspel sker under ett systems eller delsystems livscykel, inbegripet drift och underhåll, där olika aktörer inom järnvägssektorn samarbetar för att hantera riskerna.
(8) aktörer: alla parter som direkt eller genom avtal är inblandade i tillämpningen av denna förordning.
(9) säkerhetskrav: de säkerhetsegenskaper (kvalitativa eller kvantitativa) hos ett system och dess drift (inklusive driftsregler) och underhåll som är nödvändiga för att lagstadgade eller företagsinterna säkerhetsmål ska uppfyllas.
(10) säkerhetsåtgärder: en samling åtgärder för att antingen minska förekomsten av en riskkälla eller mildra dess konsekvenser, så att man uppnår och/eller bibehåller en godtagbar risknivå.
(11) förslagsställare: en av följande:
(12) säkerhetsbedömningsrapport: dokument med slutsatser från den bedömning som ett bedömningsorgan har gjort av ett system.
(13) fara: en situation som kan leda till en olycka.
(14) bedömningsorgan: den oberoende och kompetenta externa eller interna enskilda person, organisation eller enhet som utför en undersökning för att, på grundval av bevisning, avgöra huruvida ett system kan uppfylla sina säkerhetskrav.
(15) kriterier för riskacceptans: riktlinjer utifrån vilka man bedömer huruvida en specifik risk är godtagbar. Dessa kriterier används för att fastställa att en risknivå är tillräckligt låg för att man inte ska behöva vidta några omedelbara åtgärder för att ytterligare minska risken.
(16) lista över riskkällor: ett dokument med uppgifter om och hänvisningar till identifierade riskkällor, därtill knutna åtgärder, riskkällornas orsaker och om den organisation som ska hantera dem.
(17) identifiering av riskkällor: processen för att hitta, förteckna och beskriva riskkällor.
(18) principer för riskacceptans: de regler som används för att fastställa huruvida den risk som är knuten till en eller flera specifika riskkällor är godtagbar eller inte.
(19) vedertagen praxis: en uppsättning skriftliga regler som, när den tillämpas korrekt, kan användas för att kontrollera en eller flera specifika riskkällor.
(20) referenssystem: ett system som i praktiken har visat sig ha en godtagbar säkerhetsnivå och mot bakgrund av vilket godtagbarheten hos riskerna med ett system under bedömning kan utvärderas genom jämförelse.
(21) riskuppskattning: en process för att ta fram ett mått på nivån hos risker som analyseras, vilken utgörs av följande steg: uppskattning av frekvens, konsekvensanalys och integrering av dessa.
(22) tekniskt system: en produkt eller sammansättning av produkter inklusive utformning, införande och dokumentation. Utvecklingen av ett tekniskt system påbörjas med dess kravspecifikation och slutförs med att systemet godkänns. Även om utformningen av relevanta gränssnitt gentemot människor beaktas, omfattar ett tekniskt system inte människor och deras handlingar. Underhållsprocessen beskrivs i underhållsmanualer, men ingår inte i sig i det tekniska systemet.
(23) katastrofal konsekvens: dödsfall och/eller flera allvarliga skador på människor och/eller större skador på miljön till följd av en olycka.
(24) säkerhetsacceptans: den status som en ändring ges av förslagsställaren på grundval av säkerhetsbedömningsrapporten från bedömningsorganet.
(25) system: varje del av järnvägssystemet som blir föremål för en ändring varvid ändringen kan vara av teknisk, driftsmässig eller organisatorisk art.
(26) anmäld nationell bestämmelse: alla nationella bestämmelser som anmälts av medlemsstaterna enligt rådets direktiv 96/48/EG (7), Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/16/EG (8) samt direktiven 2004/49/EG och 2008/57/EG.
(27) certifieringsorgan: ett certifieringsorgan enligt definitionen i artikel 3 i förordning (EU) nr 445/2011.
(28) organ för bedömning av överensstämmelse: ett organ för bedömning av överensstämmelse enligt definitionen i artikel 2 i förordning (EG) nr 765/2008
(29) ackreditering: ackreditering enligt definitionen i artikel 2 i förordning (EG) nr 765/2008.
(30) nationellt ackrediteringsorgan: ett nationellt ackrediteringsorgan enligt definitionen i artikel 2 i förordning (EG) nr 765/2008.
(31) erkännande: ett intygande från ett nationellt organ annat än det nationella ackrediteringsorganet att bedömningsorganet uppfyller kraven i bilaga II till denna förordning i fråga om att utföra den oberoende utvärdering som anges i artikel 6.1 och 6.2.
Artikel 4
Väsentliga ändringar
1. Om det inte finns någon anmäld nationell bestämmelse som definierar om en ändring är väsentlig eller inte i en medlemsstat, ska förslagsställaren beakta den aktuella ändringens eventuella konsekvenser för järnvägssystemets säkerhet.
Om den föreslagna ändringen inte får några konsekvenser för säkerheten, behöver den riskhanteringsprocess som beskrivs i artikel 5 inte användas.
2. Om den föreslagna ändringen får konsekvenser för säkerheten, ska förslagsställaren med hjälp av expertbedömningar fastställa betydelsen av en ändring utifrån följande kriterier:
a)
Konsekvens av bristande funktion: ett trovärdigt ”värsta fall”-scenario om det system som bedöms inte skulle fungera, med beaktande av säkerhetsbarriärer utanför systemet.
b)
Innovation som används för att genomföra ändringen: det kan röra sig både om en innovation för hela järnvägssektorn och om en nyhet just för den organisation som genomför ändringen.
c)
Ändringens komplexitet.
d)
Övervakning: Det är inte möjligt att övervaka den genomförda ändringen under systemets hela livscykel och göra lämpliga ingripanden.
e)
Reverserbarhet: Det saknas möjligheter att återgå till det system som rådde före ändringen.
f)
Additionalitet: Bedömning av ändringens betydelse med beaktande av alla nyligen vidtagna säkerhetsrelaterade ändringar av det system som står under bedömning, vilka inte har bedömts som väsentliga.
3. Förslagsställaren ska föra lämplig dokumentation till stöd för sitt beslut.
Artikel 5
Riskhanteringsprocess
1. Förslagsställaren ska ansvara för tillämpningen av denna förordning, däribland bedömningen av betydelsen av ändringen utifrån kriterierna i artikel 4 och för att utföra den riskhanteringsprocess som beskrivs i bilaga I.
2. Förslagsställaren ska se till att risker som är knutna till leverantörer och tjänsteleverantörer, inklusive deras underleverantörer, också hanteras i enlighet med denna förordning. Förslagsställaren kan i detta syfte, genom avtal, begära att dess leverantörer och tjänsteleverantörer, inklusive deras underleverantörer, deltar i den riskhanteringsprocess som beskrivs i bilaga I.
Artikel 6
Oberoende bedömning
1. Ett bedömningsorgan ska göra en oberoende bedömning av lämpligheten hos både tillämpningen av den riskhanteringsprocess som beskrivs i bilaga I och av dess resultat. Detta bedömningsorgan ska uppfylla kriterierna i bilaga II. Om något sådant inte redan är utsett genom befintlig unionslagstiftning eller nationell lagstiftning, ska förslagsställaren utse sitt eget bedömningsorgan så tidigt som möjligt i riskbedömningsprocessen.
2. För att utföra den oberoende bedömningen, ska bedömningsorganet göra följande:
a)
Se till att man har en fullständig förståelse av den väsentliga ändringen på grundval av den dokumentation som tillhandahålls av förslagsställaren.
b)
Göra en bedömning av de processer som används för att hantera säkerhet och kvalitet under utformningen och genomförandet av den väsentliga ändringen, om dessa processer inte redan har certifierats av ett relevant organ för bedömning av överensstämmelse.
c)
Göra en bedömning av tillämpningen av dessa säkerhets- och kvalitetsprocesser under utformningen och genomförandet av den väsentliga ändringen.
Efter en bedömning i enlighet med punkterna a, b och c ska bedömningsorganet leverera den säkerhetsbedömningsrapport som föreskrivs i artikel 15 och i bilaga III.
3. Överlappande arbete mellan följande bedömningar ska undvikas:
a)
Bedömningen av överensstämmelse avseende säkerhetsstyrningssystemet och system för underhåll hos enheter som ansvarar för underhåll i enlighet med direktiv 2004/49/EG.
b)
Den bedömning av överensstämmelse som utförs av ett anmält organ enligt definitionen i artikel 2 j i direktiv 2008/57/EG eller ett organ som utsetts i enlighet med artikel 17 i det direktivet.
c)
En oberoende utvärdering utförd av bedömningsorganet i enlighet med denna förordning.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av unionens lagstiftning, kan förslagsställaren välja den nationella säkerhetsmyndigheten som bedömningsorgan om den myndigheten erbjuder den tjänsten och de väsentliga ändringarna rör följande fall:
a)
Ett fordon måste ha ett godkännande för att kunna tas i bruk, enligt artiklarna 22.2 och 24.2 i direktiv 2008/57/EG.
b)
Ett fordon måste ha ett kompletterande godkännande för att kunna tas i bruk, enligt artiklarna 23.5 och 25.4 i direktiv 2008/57/EG.
c)
Säkerhetsintyget måste uppdateras om verksamhetens typ eller omfattning ändrar sig, enligt artikel 10.5 i direktiv 2004/49/EG.
d)
Säkerhetsintyget måste omarbetas till följd av väsentliga ändringar av säkerhetslagstiftningen, enligt artikel 10.5 i direktiv 2004/49/EG.
e)
Säkerhetstillståndet måste uppdateras till följd av väsentliga ändringar av infrastrukturen, signaleringen eller kraftförsörjningen eller i fråga om principerna för deras drift eller underhåll, enligt artikel 11.2 i direktiv 2004/49/EG.
f)
Säkerhetstillståndet måste omarbetas till följd av väsentliga ändringar i säkerhetslagstiftningen, enligt artikel 11.2 i direktiv 2004/49/EG.
Om en väsentlig förändring rör ett strukturellt delsystem som måste ha ett godkännande för att tas i bruk enligt artikel 15.1 eller artikel 20 i direktiv 2008/57/EG, kan förslagsställaren välja den nationella säkerhetsmyndigheten som bedömningsorgan om den myndigheten erbjuder denna tjänst, såvida inte förslagsställaren redan har gett detta uppdrag till ett anmält organ i enlighet med artikel 18.2 i det direktivet.
Artikel 7
Ackreditering/erkännande av ett bedömningsorgan
Det bedömningsorgan som avses i artikel 6 ska antingen vara
a)
ackrediterat av det nationella ackrediteringsorgan som avses i artikel 13.1 med användning av kriterierna i bilaga II, eller
b)
erkänt av det erkännande organ som avses i artikel 13.1 med användning av kriterierna i bilaga II, eller
c)
den nationella säkerhetsmyndigheten enligt kravet i artikel 9.2.
Artikel 8
Godtagande av ackreditering/erkännande
1. När en nationell säkerhetsmyndighet beviljar säkerhetsintyg eller säkerhetstillstånd i enlighet med kommissionens förordning (EU) nr 1158/2010 (9) eller förordning (EU) nr 1169/2010 (10), ska den godta ackreditering eller erkännande från en medlemsstat i enlighet med artikel 7 som bevis på förmågan hos järnvägsföretaget eller infrastrukturförvaltaren att verka som bedömningsorgan.
2. När ett certifieringsorgan beviljar intyg till en enhet som ansvarar för underhåll i enlighet med förordning (EU) nr 445/2011, ska det godta sådan ackreditering eller sådant erkännande från en medlemsstat, som bevis på förmågan hos den enhet som ansvarar för underhåll att verka som bedömningsorgan.
Artikel 9
Typ av erkännande av bedömningsorganet
1. Följande typer av erkännande av bedömningsorganet får användas:
a)
En medlemsstats erkännande av en enhet som ansvarar för underhåll, en organisation eller delar av den, eller en enskild person.
b)
En nationell säkerhetsmyndighets erkännande av förmågan hos en organisation eller delar av den eller en enskild person att genomföra oberoende bedömning genom bedömning och övervakning av säkerhetsstyrningssystemet hos ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare.
c)
När den nationella säkerhetsmyndigheten fungerar som certifieringsorgan i enlighet med artikel 10 i förordning (EU) nr 445/2011, erkännande av den nationella säkerhetsmyndigheten av förmågan hos en organisation eller delar av den eller en enskild person att genomföra oberoende bedömning genom bedömning och övervakning av systemet för underhåll hos en enhet som ansvarar för underhåll.
d)
Erkännande av ett erkännande organ som utsetts av en medlemsstat av förmågan hos en enhet som ansvarar för underhåll, en organisation eller delar av den eller en enskild person att genomföra en oberoende bedömning.
2. När medlemsstaten erkänner den nationella säkerhetsmyndigheten som bedömningsorgan, är det den medlemsstatens ansvar att se till att den nationella säkerhetsmyndigheten uppfyller kraven i bilaga II. I sådant fall ska den nationella säkerhetsmyndighetens funktioner som bedömningsorgan bevisligen vara oberoende från dess andra funktioner.
Artikel 10
Ett erkännandes giltighet
1. I de fall som avses i artikel 9.1 a och d och artikel 9.2 ska giltighetstiden för ett erkännande vara högst fem år från den dag det beviljades.
2. I det fall som avses i artikel 9.1 b gäller följande:
a)
Utlåtandet om erkännande av ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare ska anges på relevant säkerhetsintyg i fält 5 ”Ytterligare upplysningar” i det harmoniserade format för säkerhetsintyg som finns i bilaga I till kommissionens förordning (EG) nr 653/2007 (11) och i en lämplig del av säkerhetstillståndet.
b)
Ett erkännandes giltighetstid ska begränsas till giltigheten för det säkerhetsintyg eller säkerhetstillstånd på grundval av vilket erkännandet har beviljats. I detta fall ska begäran om erkännande göras vid nästa ansökan om förnyelse eller uppdatering av säkerhetsintyget eller säkerhetstillståndet.
3. I det fall som avses i artikel 9.1 c gäller följande:
a)
Utlåtandet om erkännande av en enhet som ansvarar för underhåll ska anges på relevant intyg i fält 5 ”Ytterligare upplysningar” i det harmoniserade format för intyg för enheter som ansvarar för underhåll i bilaga V, eller i bilaga VI i förekommande fall, till förordning (EU) nr 445/2011.
b)
Ett erkännandes giltighetstid ska begränsas till giltigheten för det intyg som utfärdats av det attesterande organet på grundval av vilket erkännandet har beviljats. I detta fall ska begäran om erkännande göras vid nästa ansökan om förnyelse eller uppdatering av intyget.
Artikel 11
Övervakning som utförs av erkännande organ
1. I analogi med kraven i artikel 5.3 och 5.4 i förordning (EG) nr 765/2008 avseende ackreditering, ska det erkännande organet utföra periodisk övervakning för att kontrollera att det bedömningsorgan det erkänt fortfarande uppfyller kriterierna i bilaga II under erkännandets giltighetstid.
2. Om bedömningsorganet inte längre uppfyller kriterierna i bilaga II, ska det erkännande organet begränsa tillämpningsområdet för erkännandet, tillfälligt dra in erkännandet eller återkalla erkännandet, beroende på hur allvarlig den bristande efterlevnaden är.
Artikel 12
Mindre stränga kriterier om en väsentlig ändring inte ska erkännas ömsesidigt
Om riskbedömningen av en väsentlig ändring inte ska erkännas ömsesidigt, ska förslagsställaren utse ett bedömningsorgan som minst uppfyller kraven på kompetens, oberoende och opartiskhet i bilaga II. De övriga kraven i punkt 1 i bilaga II får göras mindre stränga efter överenskommelse med den nationella säkerhetsmyndigheten på ett icke-diskriminerande sätt.
Artikel 13
Information till byrån
1. I förekommande fall ska medlemsstaterna senast den 21 maj 2015 underrätta byrån om vilket organ som är deras nationella ackrediteringsorgan och/eller vilket eller vilka organ som är deras erkännande organ vid tillämpning av denna förordning, liksom även om vilka bedömningsorgan som medlemsstaterna erkänt i enlighet med artikel 9.1 a. Medlemsstaterna ska också anmäla ändringar av denna situation inom en månad från ändringen. Byrån ska göra denna information allmänt tillgänglig.
2. Senast den 21 maj 2015 ska det nationella ackrediteringsorganet informera byrån om de bedömningsorgan som ackrediterats, samt om vilka kompetensområden bedömningsorganen är ackrediterade för i enlighet med punkterna 2 och 3 i bilaga II. De ska också anmäla ändringar av denna situation inom en månad från ändringen. Byrån ska göra denna information allmänt tillgänglig.
3. Senast den 21 maj 2015 ska det erkännande organet informera byrån om de bedömningsorgan som erkänts, samt om vilka kompetensområden bedömningsorganen är erkända för i enlighet med punkterna 2 och 3 i bilaga II. De ska också anmäla ändringar av denna situation inom en månad från ändringen. Byrån ska göra denna information allmänt tillgänglig.
Artikel 14
Stöd från byrån vid ackreditering eller erkännande av bedömningsorganet
1. Byrån ska organisera referentbedömningar mellan erkännande organ på basis av principerna i artikel 10 i förordning (EG) nr 765/2008.
2. Byrån ska i samarbete med det europeiska ackrediteringssamarbetet (European Cooperation for Accreditation, EA) organisera utbildning om denna förordning för de nationella ackrediteringsorganen och för de erkännande organen vid åtminstone varje ny översyn av denna förordning.
Artikel 15
Säkerhetsbedömningsrapporter
1. Bedömningsorganet ska lämna en säkerhetsbedömningsrapport till förslagsställaren i enlighet med kraven i bilaga III. Förslagsställaren ska ansvara för att bedöma om och hur man ska beakta slutsatserna i säkerhetsbedömningsrapporten i fråga om säkerhetsacceptans av den bedömda ändringen. Förslagsställaren ska dokumentera de delar av säkerhetsbedömningsrapporten som denne i förekommande fall invänder mot och motivera invändningarna.
2. I det fall som avses i artikel 2.3 b, i enlighet med punkt 5 i denna artikel, ska den försäkran som avses i artikel 16 godtas av den nationella säkerhetsmyndigheten i dess beslut om att tillåta ibruktagande av strukturella delsystem och fordon.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 16 i direktiv 2008/57/EG får den nationella säkerhetsmyndigheten inte begära ytterligare kontroller eller riskanalyser såvida den inte kan påvisa att det finns en betydande säkerhetsrisk.
4. I det fall som avses i artikel 2.3 a, i enlighet med punkt 5 i denna artikel, ska den deklaration som avses i artikel 16 godtas av det anmälda organ som ska utfärda intyget om överensstämmelse, såvida det inte motiverar och dokumenterar sina tvivel om de antaganden som gjorts eller lämpligheten av resultaten.
5. När ett system eller en del av ett system redan har godkänts efter genomförd riskhanteringsprocess enligt denna förordning, ska den säkerhetsbedömningsrapport som därmed upprättats inte ifrågasättas av ett annat bedömningsorgan som ska utföra en ny bedömning av samma system. Ett ömsesidigt erkännande ska endast kunna ges om det kan visas att systemet kommer att användas under samma funktionella, driftsmässiga och miljömässiga förutsättningar som det redan godkända systemet och att likvärdiga riskacceptanskriterier har använts.
Artikel 16
Förslagsställarens försäkran
På grundval av resultaten av tillämpningen av denna förordning och av säkerhetsbedömningsrapporten från bedömningsorganet ska förslagsställaren lämna in en skriftlig försäkran om att alla identifierade riskkällor och därmed förknippade risker kontrolleras till en godtagbar nivå.
Artikel 17
Styrning av riskhantering samt revisioner
1. Järnvägsföretagen och infrastrukturförvaltarna ska i sina återkommande revisioner av säkerhetsstyrningssystemet enligt artikel 9 i direktiv 2004/49/EG inkludera revisioner av tillämpningen av denna förordning.
2. Enheterna som ansvarar för underhåll ska i sina återkommande revisioner av underhållsystem som avses i artikel 14a.3 i direktiv 2004/49/EG inkludera revisioner av tillämpningen av denna förordning.
3. Som en del av de uppgifter som anges i artikel 16.2 e i direktiv 2004/49/EG ska den nationella säkerhetsmyndigheten övervaka tillämpningen av denna förordning av järnvägsföretag, infrastrukturförvaltare och de enheter som ansvarar för underhåll som inte omfattas av förordning (EU) nr 445/2011, men som identifieras i det nationella fordonsregistret.
4. Som en del av de uppgifter som anges i artikel 7.1 i förordning (EU) nr 445/2011 ska certifieringsorganet inom en enhet som ansvarar för underhåll av godsvagnar övervaka hur den enhet som ansvarar för underhåll tillämpar denna förordning.
Artikel 18
Återkoppling och tekniska framsteg
1. Varje infrastrukturförvaltare och varje järnvägsföretag ska i den årliga säkerhetsrapport som avses i artikel 9.4 i direktiv 2004/49/EG kortfattat rapportera om sina erfarenheter från tillämpningen av denna förordning. Rapporten ska också innehålla en sammanfattning av besluten rörande ändringarnas grad av betydelse.
2. Varje nationell säkerhetsmyndighet ska i den årliga säkerhetsrapport som avses i artikel 18 i direktiv 2004/49/EG rapportera om förslagsställarnas erfarenheter från tillämpningen av denna förordning samt, i förekommande fall, om sina egna erfarenheter.
3. Den årliga underhållsrapporten från enheter som ansvarar för underhåll av godsvagnar enligt led I.7.4 k i bilaga III till förordning (EU) nr 445/2011 ska innehålla information om dessa enheters erfarenheter av tillämpningen av denna förordning. Byrån ska samla in denna information i samordning med respektive certifieringsorgan.
4. Övriga enheter som ansvarar för underhåll och som inte omfattas av förordning (EU) nr 445/2011 ska också dela med sig av sina erfarenheter av tillämpningen av denna förordning till byrån. Byrån ska samordna utbyte av erfarenheter med dessa enheter som ansvarar för underhåll, och med de nationella säkerhetsmyndigheterna.
5. Byrån ska samla in all information om erfarenheterna av tillämpningen av denna förordning och ska, om så är nödvändigt, lämna rekommendationer till kommissionen i syfte att förbättra denna förordning.
6. Före den 21 maj 2018 ska byrån lämna en rapport till kommissionen med följande innehåll:
a)
En analys av erfarenheterna från tillämpningen av denna förordning, inbegripet de fall där den gemensamma säkerhetsmetoden har tillämpats av förslagsställarna på frivillig basis före det relevanta datum för tillämpning som anges i artikel 20.
b)
En analys av förslagsställarnas erfarenheter avseende beslut om ändringarnas grad av väsentlighet.
c)
En analys av de fall där vedertagen praxis har använts i enlighet med punkt 2.3.8 i bilaga I.
d)
En analys av erfarenheterna från ackreditering och erkännande av bedömningsorganen.
e)
En analys av denna förordnings övergripande effektivitet.
De nationella säkerhetsmyndigheterna ska bistå byrån vid insamlingen av sådan information.
Artikel 19
Upphävande
Förordning (EG) nr 352/2009 ska upphöra att gälla från och med den 21 maj 2015.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till denna förordning.
Artikel 20
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 21 maj 2015.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 30 april 2013.


Input:
ΚΑΤ' ΕΞΟΥΣΙΟΔΌΤΗΣΗ ΟΔΗΓΊΑ 2014/75/ΕΕ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 13ης Μαρτίου 2014
για την τροποποίηση, με σκοπό την προσαρμογή στην τεχνική πρόοδο, του παραρτήματος IV της οδηγίας 2011/65/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, όσον αφορά εξαίρεση για τη χρήση υδραργύρου σε λαμπτήρες φθορισμού ψυχρής καθόδου (CCFL) για οθόνες υγρών κρυστάλλων οπίσθιου φωτισμού, σε ποσότητα που δεν υπερβαίνει τα 5 mg ανά λαμπτήρα, οι οποίες χρησιμοποιούνται σε βιομηχανικά όργανα παρακολούθησης και ελέγχου που έχουν διατεθεί στην αγορά πριν τις 22 Ιουλίου 2017
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη την οδηγία 2011/65/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 8ης Ιουνίου 2011, για τον περιορισμό της χρήσης ορισμένων επικίνδυνων ουσιών σε ηλεκτρικό και ηλεκτρονικό εξοπλισμό (1), και ιδίως το άρθρο 5 παράγραφος 1 στοιχείο α),
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Η οδηγία 2011/65/ΕΕ απαγορεύει τη χρήση υδραργύρου στον ηλεκτρικό και ηλεκτρονικό εξοπλισμό που διατίθεται στην αγορά.
(2)
Πολλά βιομηχανικά όργανα παρακολούθησης και ελέγχου (IMCI) διαθέτουν οθόνες υγρών κρυστάλλων οπίσθιου φωτισμού (LCD) οι οποίες απαιτούν τη χρήση λαμπτήρων φθορισμού ψυχρής καθόδου (CCFL) με 5 mg υδραργύρου. Οι συνολικές αρνητικές συνέπειες στο περιβάλλον, την υγεία και την ασφάλεια των καταναλωτών που οφείλονται στην υποκατάσταση των λαμπτήρων CCFL που περιέχουν υδράργυρο σε βιομηχανικά όργανα παρακολούθησης και ελέγχου είναι πιθανόν να αντισταθμίζονται από τα συνολικά οφέλη της για το περιβάλλον, την υγεία και την ασφάλεια των καταναλωτών.
(3)
Προκειμένου να εξασφαλιστεί η δυνατότητα επισκευής και η παράταση της διάρκειας ωφέλιμης ζωής των προϊόντων, θα πρέπει να χορηγηθεί εξαίρεση από τον περιορισμό της χρήσης υδραργύρου σε λαμπτήρες CCFL για τον οπίσθιο φωτισμό οθονών υγρών κρυστάλλων σε όργανα IMCI. Σύμφωνα με την αρχή της διασφάλισης της δυνατότητας επισκευής με τον ίδιο τρόπο όπως έχει παραχθεί ένα προϊόν (repair-as-produced), η εξαίρεση θα πρέπει να ισχύει για όλα τα προϊόντα που διατίθενται στην αγορά πριν από τις 22 Ιουλίου 2017 -δηλαδή την ημερομηνία συμμόρφωσης για τα όργανα IMCI- και η περίοδος ισχύος της εξαίρεσης θα πρέπει να είναι τα 7 έτη από την εν λόγω ημερομηνία. Είναι μάλλον απίθανο η εξαίρεση να επιφέρει αρνητικές συνέπειες στην καινοτομία.
(4)
Επομένως, η οδηγία 2011/65/ΕΕ θα πρέπει να τροποποιηθεί αναλόγως,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΟΔΗΓΙΑ:
Άρθρο 1
Το παράρτημα IV της οδηγίας 2011/65/ΕΕ τροποποιείται σύμφωνα με το παράρτημα της παρούσας οδηγίας.
Άρθρο 2
1. Τα κράτη μέλη θέτουν σε ισχύ τις αναγκαίες νομοθετικές, κανονιστικές και διοικητικές διατάξεις για να συμμορφωθούν προς την παρούσα οδηγία το αργότερο την τελευταία ημέρα του έκτου μήνα από την έναρξη ισχύος. Ανακοινώνουν αμέσως στην Επιτροπή το κείμενο των εν λόγω διατάξεων.
Οι διατάξεις αυτές, όταν θεσπίζονται από τα κράτη μέλη, αναφέρονται στην παρούσα οδηγία ή συνοδεύονται από παρόμοια αναφορά κατά την επίσημη δημοσίευσή τους. Οι λεπτομερείς διατάξεις για την αναφορά αυτή καθορίζονται από τα κράτη μέλη.
2. Τα κράτη μέλη ανακοινώνουν στην Επιτροπή το κείμενο των ουσιωδών διατάξεων εσωτερικού δικαίου τις οποίες θεσπίζουν στον τομέα που διέπεται από την παρούσα οδηγία.
Άρθρο 3
Η παρούσα οδηγία αρχίζει να ισχύει την εικοστή ημέρα από τη δημοσίευσή της στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
Άρθρο 4
Η παρούσα οδηγία απευθύνεται στα κράτη μέλη.
Βρυξέλλες, 13 Μαρτίου 2014.


Input:
NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2015/17
z 23. decembra 2014,
ktorým sa plavidlám plaviacim sa pod vlajkou Dánska zakazuje lov mieňa veľkého v zóne IIIa a vo vodách EÚ zóny IIIbcd
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1224/2009 z 20. novembra 2009, ktorým sa zriaďuje systém kontroly Spoločenstva na zabezpečenie dodržiavania pravidiel spoločnej politiky v oblasti rybného hospodárstva (1), a najmä na jeho článok 36 ods. 2,
keďže:
(1)
Nariadením Rady (EÚ) č. 43/2014 (2) sa stanovujú kvóty na rok 2014.
(2)
Podľa informácií, ktoré Komisia dostala, sa výlovom v populácii uvedenej v prílohe k tomuto nariadeniu plavidlami plaviacimi sa pod vlajkou členského štátu uvedeného v danej prílohe alebo zaregistrovanými v tomto členskom štáte vyčerpala kvóta pridelená na rok 2014.
(3)
Je preto nevyhnutné zakázať v prípade danej populácie rybolovné činnosti,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Vyčerpanie kvóty
Rybolovná kvóta pridelená členskému štátu uvedenému v prílohe k tomuto nariadeniu pre populáciu uvedenú v danej prílohe na rok 2014 sa považuje za vyčerpanú odo dňa uvedeného v danej prílohe.
Článok 2
Zákazy
Plavidlám plaviacim sa pod vlajkou členského štátu uvedeného v prílohe k tomuto nariadeniu alebo zaregistrovaným v danom členskom štáte sa odo dňa uvedeného v danej prílohe zakazujú rybolovné činnosti týkajúce sa populácie uvedenej v danej prílohe. Po uvedenom dni sa zakazuje najmä ponechávať na palube, premiestňovať, prekladať alebo vyloďovať ryby z uvedenej populácie ulovené danými plavidlami.
Článok 3
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 23. decembra 2014


Input:
COMMISSION IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 626/2014
of 10 June 2014
amending Annex I to Council Regulation (EEC) No 2658/87 on the tariff and statistical nomenclature and on the Common Customs Tariff
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Regulation (EEC) No 2658/87 of 23 July 1987 on the tariff and statistical nomenclature and on the Common Customs Tariff (1), and in particular Article 9(1)(a) thereof,
Whereas:
(1)
Regulation (EEC) No 2658/87 established a nomenclature of goods, hereinafter referred to as the ‘Combined Nomenclature’ or ‘CN’, which is set out in Annex I to that Regulation.
(2)
Divergent views exist as regards the classification (under CN headings 2207 and 3824) of mixtures containing ethyl alcohol used as raw material to produce fuels for motor vehicles.
(3)
In the interest of legal certainty, it is therefore necessary to clarify the scope of CN subheading 2207 20 relating to denatured ethyl alcohol.
(4)
CN subheading 2207 20 should cover ethyl alcohol of an alcoholic strength by volume of 50 % or higher, in particular ethyl alcohol-based mixtures used for the production of fuel for motor vehicles, denatured by adding certain substances to the ethyl alcohol in order to make it irreversibly unsuitable for human consumption.
(5)
The European Standard EN 15376, entitled ‘Automotive fuels - Ethanol as a blending component for petrol - Requirements and test methods’ and approved by the European Committee for Standardisation on 24 December 2010, contributes to the objectives of the European Union with voluntary technical standards which promote free trade and complete the single market. It provides in point 4.3 a list of recommended denaturants which are not harmful to vehicle systems. The substances named in this list are: automotive petrol conforming to EN 228, ethyltertbutylether (ETBE), methyltertbutylether (MTBE), tertiary butyl alcohol (TBA), 2-methyl-1-propanol (isobutanol), and 2-propanol (isopropanol). One or more of those denaturants may be used in the mixture, except isobutanol and isopropanol that are easily separable from the mixture. Therefore they always need to be used in combination with another denaturant.
(6)
A new Additional note should therefore be added to Chapter 22 of Part Two of the CN to ensure its uniform interpretation throughout the Union.
(7)
The Customs Code Committee has not issued an opinion within the time limit set by its Chairman,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
In Chapter 22 of Part Two of the Combined Nomenclature set out in Annex I to Regulation (EEC) No 2658/87, the following Additional note 12 is added:
‘12.
Subheading 2207 20 covers mixtures of ethyl alcohol used as raw material to produce fuels for motor vehicles of an alcoholic strength by volume of 50 % or higher and denatured with one or more of the following substances:
(a)
automotive petrol (conforming to EN 228);
(b)
tert-butyl ethyl ether (ethyl tert-butylether, ETBE);
(c)
methyl tert-butylether (MTBE);
(d)
2-methylpropan-2-ol (tert-butyl alcohol, tertiary butyl alcohol, TBA);
(e)
2-methylpropan-1-ol (2-methyl-1-propanol, isobutanol);
(f)
propan-2-ol (isopropyl alcohol, 2-propanol, isopropanol).
The denaturants referred to in points (e) and (f) of the first paragraph must be used in combination with at least one of the denaturants listed in points (a) to (d) of the first paragraph.’
Article 2
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 10 June 2014.


Input:
COUNCIL DECISION 2012/662/CFSP
of 25 October 2012
in support of activities to reduce the risk of illicit trade in, and excessive accumulation of, Small Arms and Light Weapons in the region covered by the Organisation for Security and Cooperation in Europe (OSCE)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on European Union, and in particular Article 26(2) thereof,
Whereas:
(1)
On 15-16 December 2005, the European Council adopted the EU Strategy to combat the illicit accumulation of and trafficking in small arms and light weapons (SALW) and their ammunition (EU SALW Strategy). That Strategy underlined that, in order to minimise the risk posed by the illicit trade in and excessive accumulation of SALW, particular attention should be paid to the enormous accumulations of SALW stockpiled in Eastern and South-Eastern Europe, and the ways by which they are disseminated in conflict zones.
(2)
The EU SALW Strategy identifies among its objectives the fostering of effective multilateralism so as to forge mechanisms, whether international, regional or within the Union and its Member States, for countering the supply and destabilising spread of SALW and their ammunition. In its Action Plan, the Strategy singles out the Organisation for Security and Cooperation in Europe (OSCE) as one of the regional organisations with which cooperation should be developed. In particular it contains dedicated provisions on the support to be provided to the OSCE action to combat the illicit trade in SALW and their ammunition and the destruction of OSCE Participating States' (‘Participating States’) surplus stocks.
(3)
On 24 November 2000, the Participating States adopted the OSCE SALW Document that committed them to establishing and implementing effective national controls on transfers of SALW, including export and brokering controls. That Document also emphasises the destabilising effects that the excessive accumulation of SALW and poor stockpile management and security can have on national, regional and international security. It identifies destruction as the preferred method for the disposal of surplus SALW.
(4)
On 26 May 2010, Participating States adopted the OSCE Plan of Action on SALW, where reference is made, inter alia, to the need to establish or reinforce the legal framework of Participating States for lawful brokering activities, to strengthen commitments on the stockpile management and security of SALW, and to strengthen Participating States’ commitment to destroy surplus and illicit SALW, and means to improve their capacity for the destruction of surplus and illicit SALW.
(5)
On 23 June 2003, the Council adopted Common Position 2003/468/CFSP on the control of arms brokering (1), requiring Member States to take all necessary measures, including a clear legal framework for lawful brokering activities, to control brokering activities taking place within their territory, and encouraging them to consider controlling brokering activities outside of their territory carried out by brokers of their nationality resident or established in their territory.
(6)
On 8 December 2008, the Council adopted Common Position 2008/944/CFSP defining common rules governing control of exports of military technology and equipment (2). Common Position 2008/944/CFSP establishes a set of criteria that guide Member States in the assessment of conventional arms export, re-export and brokering applications. It requires Member States to use their best endeavours to encourage other States, which export military technology or equipment, to apply the criteria of that Common Position,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
1. For the purpose of promoting peace and security, and effective multilateralism at global and regional levels, the Union shall pursue the following objectives:
-
enhancing peace and security in the neighbourhood of the Union, by reducing the threat posed by the illicit trade and excessive accumulation of SALW in the OSCE region,
-
supporting effective multilateralism at regional level by encouraging the action of the OSCE to prevent the excessive accumulation of, and the illicit trade in, SALW and their ammunition.
2. In order to achieve the objective referred to in paragraph 1, the Union shall undertake the following projects:
-
organising a regional training workshop for relevant Participating States' officials responsible for brokering controls on SALW,
-
security upgrades to SALW stockpile storage sites in Belarus and Kyrgyzstan,
-
the destruction of surplus SALW in Belarus and Kyrgyzstan to prevent their diversion to illegal trade,
-
the introduction of a SALW inventory management application to improve stockpile, record keeping, and tracing of SALW and conventional ammunition in several Participating States.
A detailed description of these projects is set out in the Annex.
Article 2
1. The High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy (HR) shall be responsible for the implementation of this Decision.
2. The technical implementation of the projects referred to in Article 1(2) shall be carried out by two implementing agencies:
(a)
the OSCE Secretariat shall implement:
-
the regional training workshop for relevant Participating States' officials on brokering controls on SALW,
-
the security upgrades to stockpile depots of conventional weapons and ammunition in Kyrgyzstan,
-
the destruction of surplus SALW in Belarus and Kyrgyzstan to prevent their diversion to illegal trade, and
-
the introduction of SALW inventory software to improve stockpile management, record keeping and tracing of weapons;
(b)
the United Nations Development Programme Office in Belarus (UNDP Belarus Office) shall implement security upgrades to stockpile depots of conventional weapons and ammunition in Belarus.
3. The OSCE Secretariat and the UNDP Belarus Office shall perform their tasks under the responsibility of the HR. For this purpose, the HR shall enter into the necessary arrangements with the OSCE Secretariat and the UNDP Belarus Office.
Article 3
1. The financial reference amount for the implementation of the projects referred to in Article 1(2) shall be EUR 1 680 000.
2. The expenditure financed by the amount set out in paragraph 1 shall be managed in accordance with the procedures and rules applicable to the general budget of the Union.
3. The Commission shall supervise the proper management of the expenditure referred to in paragraph 1. For this purpose, it shall conclude financing agreements with the OSCE Secretariat and the UNDP Belarus Office. The agreements shall stipulate that the OSCE Secretariat and the UNDP Belarus Office have the obligation to ensure the visibility of the Union contribution, appropriate to its size.
4. The Commission shall endeavour to conclude the financing agreements referred to in paragraph 3 as soon as possible after the entry into force of this Decision. It shall inform the Council of any difficulties in that process and of the date of conclusion of the financing agreements.
Article 4
The HR shall report to the Council on the implementation of this Decision on the basis of regular reports prepared by the OSCE Secretariat and the UNDP Belarus Office. These reports shall form the basis for the evaluation carried out by the Council.
The Commission shall provide information on the financial aspects of the implementation of the projects referred to in Article 1(2).
Article 5
1. This Decision shall enter into force on the date of its adoption.
2. This Decision shall expire 36 months after the date of conclusion of the financing agreements referred to in Article 3(3) or 6 months after the date of its adoption if no financing agreement has been concluded within that period.
Done at Luxembourg, 25 October 2012.


Input:
A BIZOTTSÁG 1314/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2014. december 10.)
az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1),
tekintettel az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gyümölcs- és zöldség-, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazatra alkalmazandó részletes szabályainak a megállapításáról szóló, 2011. június 7-i 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (2) és különösen annak 136. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az Uruguayi Forduló többoldalú kereskedelmi tárgyalásai eredményeinek megfelelően az 543/2011/EU végrehajtási rendelet a XVI. mellékletének A. részében szereplő termékek és időszakok tekintetében meghatározza azokat a szempontokat, amelyek alapján a Bizottság rögzíti a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó átalányértékeket.
(2)
Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikke (1) bekezdése alapján a behozatali átalányérték számítására munkanaponként, változó napi adatok figyelembevételével kerül sor. Ezért helyénvaló előírni, hogy e rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lépjen hatályba,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikkében említett behozatali átalányértékeket e rendelet melléklete határozza meg.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. december 10-én.


Input:
РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 978/2013 НА КОМИСИЯТА
от 11 октомври 2013 година
за вписване на название в регистъра на храните с традиционно специфичен характер (Sklandrausis (ХТСХ)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 52, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕС) № 1151/2012 отмени и замени Регламент (ЕО) № 509/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. относно селскостопански и хранителни продукти с традиционно специфичен характер (2).
(2)
В съответствие с член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 509/2006 заявката за регистрация на названието „Sklandrausis“, подадена от Латвия, бе публикувана в Официален вестник на Европейския съюз (3).
(3)
Тъй като Комисията не е получила никакви възражения съгласно член 9 от Регламент (ЕО) № 509/2006, названието „Sklandrausis“ следва да се регистрира,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регистрира се названието, посочено в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 октомври 2013 година.


Input:
A TANÁCS 2013/19/EU IRÁNYELVE
(2013. május 13.)
az állampolgárságuktól eltérő tagállamban lakóhellyel rendelkező uniós polgárok aktív és passzív választójogának a helyhatósági választásokon történő gyakorlására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 94/80/EK irányelvnek a Horvát Köztársaság csatlakozására tekintettel történő kiigazításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel Horvátország csatlakozási szerződésére és különösen annak 3. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel Horvátország csatlakozási okmányára és különösen annak 50. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)
Horvátország csatlakozási okmányának 50. cikke szerint amennyiben az intézményeknek a csatlakozást megelőzően elfogadott jogi aktusait a csatlakozás miatt ki kell igazítani, és a csatlakozási okmány vagy annak mellékletei a szükséges kiigazításokról nem rendelkeznek, e célból a Tanács a Bizottság javaslatára - ha az eredeti jogi aktusokat nem a Bizottság fogadta el - minősített többséggel elfogadja a szükséges jogi aktusokat.
(2)
Horvátország csatlakozási szerződését kidolgozó és elfogadó konferencia záróokmánya jelezte, hogy a Magas Szerződő Felek politikai megállapodásra jutottak az intézmények által elfogadott jogi aktusoknak a csatlakozás miatt szükségessé váló kiigazításairól, és felkérték a Tanácsot és a Bizottságot, hogy e kiigazításokat a csatlakozást megelőzően fogadják el, amennyiben szükséges az uniós jog fejlődésének figyelembevételével kiegészítve és naprakésszé téve azokat.
(3)
Ezért a 94/80/EK tanácsi irányelvet (1) ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 94/80/EK irányelv melléklete helyébe e határozat mellékletének szövege lép.
2. cikk
(1) A tagállamok legkésőbb Horvátország Unióhoz való csatlakozásának napjáig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottság számára.
Ezeket a rendelkezéseket Horvátország Unióhoz való csatlakozásának napjától alkalmazzák.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
3. cikk
Ez az irányelv Horvátország csatlakozási szerződésétől függően és annak hatálybalépése napján lép hatályba.
4. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2013. május 13-án.


Input:
BESLUIT (EU) 2015/155 VAN DE RAAD
van 27 januari 2015
betreffende het namens de Europese Unie in te nemen standpunt in het Comité voor de handel in goederen dat is ingesteld bij de Vrijhandelsovereenkomst tussen de Europese Unie en haar lidstaten, enerzijds, en de Republiek Korea, anderzijds, wat betreft de vaststelling van de regels inzake het beheer van tariefcontingenten
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 207, lid 4, eerste alinea, in samenhang met artikel 218, lid 9,
Gezien het voorstel van de Europese Commissie,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De Vrijhandelsovereenkomst tussen de Europese Unie en haar lidstaten, enerzijds, en de Republiek Korea, anderzijds (1) („de overeenkomst”), is op 6 oktober 2010 ondertekend.
(2)
Overeenkomstig artikel 15.10, lid 5, van de overeenkomst wordt zij sinds 1 juli 2011 voorlopig toegepast, in afwachting van de voltooiing van de procedures voor de sluiting ervan.
(3)
Bij artikel 15.1 van de overeenkomst is een Handelscomité opgericht dat onder meer moet zorgen dat de overeenkomst naar behoren functioneert en moet toezien op de werkzaamheden van alle gespecialiseerde comités.
(4)
Overeenkomstig artikel 15.2 van de overeenkomst zijn gespecialiseerde comités opgericht, die onder toezicht van het Handelscomité staan. Het Comité voor de handel in goederen overeenkomstig artikel 2.16 van de overeenkomst, is een van deze gespecialiseerde comités.
(5)
Overeenkomstig aanhangsel 2-A-1, punt 2, van de overeenkomst mag Korea voor het beheer en de tenuitvoerlegging van de tariefcontingenten die Korea ingevolge de overeenkomst toepast op melk en room, boter, honing en sinaasappelen van oorsprong uit de Unie gebruikmaken van een veilingstelsel. De voorwaarden van het veilingstelsel moeten door de partijen in onderlinge overeenstemming binnen het Comité voor de handel in goederen worden vastgesteld.
(6)
Overeenkomstig aanhangsel 2-A-1, punt 3, van de overeenkomst mag Korea voor het beheer en de tenuitvoerlegging van bepaalde tariefcontingenten gebruikmaken van een vergunningenstelsel. De partijen moeten in het Comité voor de handel in goederen overeenstemming bereiken over het beleid en de procedures voor het vergunningenstelsel, inclusief de voorwaarden waaraan moet worden voldaan om voor tariefcontingenten in aanmerking te komen, en over eventuele wijzigingen daarvan.
(7)
Het namens de Unie in het Comité voor de handel in goederen in te nemen standpunt betreffende de regels inzake het beheer van tariefcontingenten moet worden vastgesteld.
(8)
Het gezamenlijk besluit wordt genomen door een uitwisseling van nota's tussen de Unie en Korea, die namens de Unie moeten worden ondertekend door een vertegenwoordiger van de Commissie.
(9)
Het door de Unie in het Comité voor de handel in goederen in te nemen standpunt moet derhalve worden gebaseerd op het aan dit besluit gehechte ontwerpbesluit van het Comité voor de handel in goederen,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
Het namens de Unie in te nemen standpunt in het Comité inzake de handel in goederen dat is ingesteld bij de Vrijhandelsovereenkomst tussen de Europese Unie en haar lidstaten, enerzijds, en de Republiek Korea, anderzijds, wat betreft de vaststelling van de regels inzake het beheer van tariefcontingenten wordt gebaseerd op het ontwerpbesluit van het Comité voor de handel in goederen.
Kleine technische verbeteringen van het ontwerpbesluit van het Comité voor de handel in goederen kunnen door de vertegenwoordigers van de Unie in het comité worden goedgekeurd zonder een nieuw besluit van de Raad.
Artikel 2
Dit besluit treedt in werking op de dag waarop het wordt vastgesteld.
Gedaan te Brussel, 27 januari 2015.


Input:
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 635/2014
af 13. juni 2014
om åbning af et toldkontingent for import af industrisukker indtil slutningen af produktionsåret 2016/17
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om den fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (1), særlig artikel 193, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 139, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1308/2013 kan de produkter, der er nævnt i forordningens artikel 140, stk. 2, fremstilles af sukker, som ligger ud over den kvote, der er nævnt i artikel 136. Disse produkter kan imidlertid også fremstilles af sukker, der importeres til Unionen. For at garantere den forsyning, der er nødvendig for denne fremstilling, er det hensigtsmæssigt at suspendere importafgiften for visse mængder industrisukker.
(2)
Erfaringen fra tidligere produktionsår viser, at suspension af importafgiften for en mængde på 400 000 ton sukker pr. produktionsår til fremstilling af de produkter, der er nævnt i artikel 140, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1308/2013, har været tilstrækkelig til at sikre den forsyning, der er nødvendig for fremstillingen af sådanne produkter i Unionen i det pågældende produktionsår.
(3)
For at give interessenterne sikkerhed for at den nødvendige forsyning til fremstilling af de produkter, der er nævnt i artikel 140, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1308/2013, konstant er til rådighed for hvert produktionsår indtil kvotesystemets ophør, er det hensigtsmæssigt at suspendere importafgiften for en vis mængde sukker for produktionsårene 2014/15, 2015/16 og 2016/17.
(4)
Derudover er forvaltningen af toldkontingentet for importeret industrisukker med løbenummer 09.4390 fastsat i artikel 11 i Kommissionens forordning (EF) nr. 891/2009 (2).
(5)
Det er følgelig nødvendigt at fastsætte den mængde industrisukker, for hvilken importafgiften suspenderes for produktionsårene 2014/15, 2015/16 og 2016/17.
(6)
Foranstaltningerne i nærværende forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Importafgifterne for industrisukker henhørende under KN-kode 1701 og med løbenummer 09.4390 suspenderes for en mængde på 400 000 ton for hvert af de tre produktionsår mellem den 1. oktober 2014 og den 30. september 2017.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. oktober 2014 til den 30. september 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juni 2014.


Input:
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 11 december 2013
om Republiken Litauens anmälan av en nationell övergångsplan som avses i artikel 32 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU om industriutsläpp
[delgivet med nr C(2013) 8636]
(Endast den litauiska texten är giltig)
(2013/751/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU av den 24 november 2010 om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) (1), särskilt artikel 32.5 andra stycket, och
av följande skäl:
(1)
I enlighet med artikel 32.5 första stycket i direktiv 2010/75/EU översände Litauen sin nationella övergångsplan till kommissionen den 31 december 2012 (2).
(2)
I samband med sin bedömning av den nationella övergångsplanens fullständighet konstaterade kommissionen att vissa av de anläggningar som ingår i planen inte motsvarade anläggningarna i den utsläppsinventering som lämnats av Republiken Litauen i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/80/EG (3). Därför uppmanade kommissionen genom en skrivelse av den 12 juni 2013 (4) de litauiska myndigheterna att förtydliga dessa avvikelser, att bekräfta att bestämmelserna i artikel 29 i direktiv 2010/75/EU har tillämpats korrekt vid utarbetandet av den nationella övergångsplanen och att lämna de individuella anläggningsdata som saknas.
(3)
Republiken Litauen lämnade ytterligare upplysningar till kommissionen genom en skrivelse av den 26 juni 2013 (5).
(4)
Efter ytterligare granskning av den nationella övergångsplanen och de kompletterande upplysningarna skickade kommissionen en andra skrivelse till Republiken Litauen den 23 juli 2013 (6) med begäran om klargörande av grunderna för ansökan om att för fem anläggningar få tillämpa de utsläppsgränsvärden som anges i anmärkning 5 till tabell C1 i tillägg C till bilagan till kommissionens genomförandebeslut 2012/115/EU (7).
(5)
Genom en skrivelse av den 20 augusti 2013 (8) lämnade Republiken Litauen ytterligare upplysningar om askinnehållet i bränsle som används i vissa av de anläggningar som omfattas av den nationella övergångsplanen.
(6)
Genom en skrivelse av den 27 september 2013 (9) begärde kommissionen ytterligare klargörande och komplettering av dessa uppgifter, i enlighet med de upplysningar som begärs i beslut 2012/115/EU.
(7)
Genom e-post av den 3 oktober 2013 (10) tillhandahöll Republiken Litauen ytterligare intyg om den tunga eldningsoljans sammansättning och bekräftade att all tillgänglig information hade ställts till kommissionens förfogande och att villkoren för att tillämpa det utsläppsgränsvärde som anges i anmärkning 5 till tabell C1 i tillägg C till bilagan till genomförandebeslut 2012/115/EU var uppfyllda för de fem berörda anläggningarna.
(8)
Den nationella övergångsplanen har därför bedömts av kommissionen i enlighet med artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och genomförandebeslut 2012/115/EU.
(9)
Kommissionen har framför allt undersökt hur konsekventa och korrekta uppgifterna är samt de antaganden och beräkningar som används för att fastställa hur mycket var och en av de förbränningsanläggningar som omfattas av den nationella övergångsplanen bidrar till de utsläppstak som anges i planen. Kommissionen har analyserat huruvida planen innehåller målsättningar och tillhörande konkreta mål, åtgärder och tidsplaner för att nå dessa målsättningar och en övervakningsmekanism för att utvärdera hur reglerna följs framöver.
(10)
Utöver de ytterligare upplysningar som lämnats konstaterade kommissionen att utsläppstaken för åren 2016 och 2019 har beräknats med hjälp av lämpliga data och formler och att beräkningarna var korrekta. Republiken Litauen har lämnat tillräckliga uppgifter om de åtgärder som ska genomföras för att nå utsläppstaken samt för att övervaka och rapportera till kommissionen om genomförandet av den nationella övergångsplanen.
(11)
Kommissionen är övertygad om att de litauiska myndigheterna har beaktat de bestämmelser som anges i artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och genomförandebeslut 2012/115/EU.
(12)
Genomförandet av den nationella övergångsplanen bör inte påverka annan tillämplig nationell lagstiftning och unionslagstiftning. I synnerhet vid fastställandet av enskilda tillståndsvillkor för de förbränningsanläggningar som omfattas av den nationella övergångsplanen bör Republiken Litauen se till att man inte äventyrar efterlevnaden av de krav som finns i bland annat direktiv 2010/75/EU, Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/50/EG (11) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/81/EG (12).
(13)
Enligt artikel 32.6 i direktiv 2010/75/EU ska Republiken Litauen informera kommissionen om alla senare ändringar av planen. Kommissionen bör bedöma om dessa ändringar följer bestämmelserna i artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och genomförandebeslut 2012/115/EU.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. På grundval av artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och genomförandebeslut 2012/115/EU görs inga invändningar mot den nationella övergångsplan som republiken Litauen anmälde till kommissionen den 31 december 2012 i enlighet med artikel 32.5 i direktiv 2010/75/EU, ändrad i enlighet med de kompletterande upplysningar som skickades den 26 juni 2013, den 20 augusti 2013 och den 3 oktober 2013 (13).
2. Förteckningen över de anläggningar som omfattas av övergångsplanen, de föroreningar som omfattas av dessa anläggningar och de tillämpliga utsläppstaken fastställs i bilagan.
3. De litauiska myndigheternas genomförande av den nationella övergångsplanen ska inte befria republiken Litauen från att följa bestämmelserna i direktiv 2010/75/EU avseende utsläpp från enskilda förbränningsanläggningar som omfattas av planen och annan relevant miljölagstiftning från Europeiska unionens organ.
Artikel 2
Kommissionen ska bedöma om eventuella senare ändringar av den nationella övergångsplanen som Republiken Litauen anmäler i framtiden uppfyller de bestämmelser som anges i artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och genomförandebeslut 2012/115/EU.
Artikel 3
Detta beslut riktar sig till Republiken Litauen.
Utfärdat i Bryssel den 11 december 2013.


Input:
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 154/2013
ze dne 18. prosince 2012,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 978/2012 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 978/2012 ze dne 25. října 2012 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 732/2008 (1), a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 4 nařízení (EU) č. 978/2012 (nařízení o systému všeobecných celních preferencí) stanoví kritéria pro poskytnutí celních preferencí v rámci obecného režimu systému všeobecných celních preferencí (systém GSP). Země, která byla Světovou bankou během tří po sobě následujících let zařazena mezi země s vysokými nebo vyššími středními příjmy, by proto neměla tyto preference využívat.
(2)
Seznam zemí zvýhodněných v rámci obecného režimu systému GSP je uveden v příloze II nařízení o systému všeobecných celních preferencí.
(3)
V souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie byla Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, aby do 1. ledna každého roku po vstupu nařízení o systému všeobecných celních preferencí v platnost přezkoumala přílohu II, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 2.
(4)
Ázerbájdžánskou republiku a Íránskou islámskou republiku Světová banka zařadila mezi země s vyššími středními příjmy v letech 2010, 2011 a 2012.
(5)
Ázerbájdžánská republika a Íránská islámská republika by měly být vyňaty ze seznamu zemí zvýhodněných v rámci obecného režimu systému GSP a příloha II nařízení o systému všeobecných celních preferencí by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 978/2012 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od jednoho roku ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2012.


Input:
PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 18. prosince 2013,
kterým se mění vzory veterinárních osvědčení I, II a III pro obchod s jatečnými ovcemi a kozami, ovcemi a kozami na výkrm a plemennými ovcemi a kozami uvnitř Unie, uvedené v příloze E směrnice Rady 91/68/EHS
(oznámeno pod číslem C(2013) 9208)
(Text s významem pro EHP)
(2013/784/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství (1), a zejména na čl. 14 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 91/68/EHS stanoví veterinární podmínky pro obchod s ovcemi a kozami uvnitř Unie. Mimo jiné je v ní stanoveno, že ovce a kozy musí být během přepravy do místa jejich určení doprovázeny veterinárním osvědčením podle vzoru I, II nebo III uvedeného v příloze E uvedené směrnice.
(2)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 (2) stanoví pravidla pro prevenci, tlumení a eradikaci přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, ovcí a koz. Příloha VII uvedeného nařízení stanoví opatření pro tlumení a eradikaci přenosných spongiformních encefalopatií. Kromě toho se v kapitole A přílohy VIII uvedeného nařízení stanoví podmínky pro obchod s živými zvířaty, spermatem a embryi uvnitř Unie. Kapitola A přílohy VIII nařízení (ES) č. 999/2001 byla nedávno změněna nařízením Komise (EU) č. 630/2013 (3).
(3)
Vzory veterinárních osvědčení II a III uvedené v příloze E směrnice 91/68/EHS byly nedávno změněny prováděcím rozhodnutím Komise 2013/445/EU (4), aby zohledňovaly požadavky na obchod s ovcemi a kozami na výkrm a s plemennými ovcemi a kozami uvnitř Unie, které jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 999/2001 ve znění nařízení (EU) č. 630/2013.
(4)
Při práci na uvedeném rozhodnutí byla chybně opominuta možnost přesunu plemenných ovcí a koz, pokud jsou splněny určité podmínky, do členských států se schváleným programem na tlumení klasické klusavky. Bod II.9 části II vzoru veterinárního osvědčení III pro obchod s plemennými ovcemi a kozami uvnitř Unie, který je uveden v příloze E směrnice 91/68/EHS, by proto měl být změněn.
(5)
Aby se odstranily nejasnosti, je kromě toho třeba přezkoumat některé odkazy na nařízení (ES) č. 999/2001 obsažené ve vzoru veterinárního osvědčení II pro obchod s ovcemi a kozami na výkrm uvnitř Unie a ve vzoru veterinárního osvědčení III pro obchod s plemennými ovcemi a kozami uvnitř Unie, které jsou uvedeny v příloze E směrnice 91/68/EHS.
(6)
Vzory veterinárních osvědčení II a III uvedené v příloze E směrnice 91/68/EHS by proto měly být změněny tak, aby řádně zohledňovaly požadavky na obchod s ovcemi a kozami na výkrm a s plemennými ovcemi a kozami uvnitř Unie, které jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 999/2001 ve znění nařízení (EU) č. 630/2013.
(7)
Aby se rovněž udržela konzistentnost terminologie používané ve všech vzorech veterinárních osvědčení pro obchod s ovcemi a kozami uvnitř Unie, které jsou uvedeny v příloze E směrnice 91/68/EHS, měly by být zmíněné vzory veterinárních osvědčení změněny a nahrazeny vzory veterinárních osvědčení I, II a III, které jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
(8)
Směrnice 91/68/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha E směrnice 91/68/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 18. prosince 2013.


Input:
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 600/2013 DE LA COMMISSION
du 24 juin 2013
modifiant le règlement (CE) no 555/2008 en ce qui concerne la réalisation d’analyses isotopiques des produits vitivinicoles en Croatie pendant une période de transition
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité d’adhésion de la Croatie, et notamment son article 3, paragraphe 4 (1),
vu l’acte d’adhésion de la Croatie, et notamment son article 41, paragraphe 1 (2),
considérant ce qui suit:
(1)
En vue de l’adhésion de la Croatie à l’Union européenne, il convient d’établir des règles spécifiques en ce qui concerne l’analyse isotopique des produits vitivinicoles qui doit être effectuée conformément à l’article 87 du règlement (CE) no 555/2008 de la Commission (3). Cette analyse isotopique est une méthode utilisée à des fins de contrôle et de lutte contre la fraude dans le secteur vitivinicole; elle requiert des connaissances scientifiques et un équipement technique hautement spécifiques. La Croatie ne dispose pas de l’équipement nécessaire pour utiliser cette méthode. Afin de garantir une application uniforme des procédures de contrôle, il est opportun que le Centre commun de recherche (CCR) effectue l’analyse pour le compte de la Croatie pendant une période qui permettra à celle-ci d’acquérir les connaissances et l’équipement nécessaires à l’accomplissement de cette tâche.
(2)
Il convient dès lors de modifier le règlement (CE) no 555/2008 en conséquence.
(3)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de gestion de l’organisation commune des marchés agricoles,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
L’article 89 du règlement (CE) no 555/2008 est remplacé par le texte suivant:
«Article 89
Pendant une période s’achevant le 30 juin 2015, en attendant la mise en place de l’équipement analytique approprié, la Croatie expédie ses échantillons de vin au CCR afin que celui-ci effectue l’analyse.
La Croatie peut désigner une instance compétente habilitée à disposer des informations relatives aux échantillons prélevés sur son territoire.»
Article 2
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur sous réserve et à la date de l’entrée en vigueur du traité d’adhésion de la Croatie.
Il expire le 30 juin 2015.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 24 juin 2013.


Input:
DURCHFÜHRUNGSBESCHLUSS (EU) 2015/261 DER KOMMISSION
vom 6. Februar 2015
zur Änderung der Beschlüsse 2010/470/EU und 2010/471/EU in Bezug auf die tierseuchenrechtlichen Bedingungen für den Handel mit Samen, Eizellen und Embryonen von Equiden innerhalb der Union sowie ihre Einfuhr in die Union
(Bekanntgegeben unter Aktenzeichen C(2015) 548)
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 92/65/EWG des Rates vom 13. Juli 1992 über die tierseuchenrechtlichen Bedingungen für den Handel mit Tieren, Samen, Eizellen und Embryonen in der Gemeinschaft sowie für ihre Einfuhr in die Gemeinschaft, soweit sie diesbezüglich nicht den spezifischen Gemeinschaftsregelungen nach Anhang A Abschnitt I der Richtlinie 90/425/EWG unterliegen (1), insbesondere auf Artikel 11 Absatz 2 vierter Gedankenstrich, Artikel 11 Absatz 3 dritter Gedankenstrich, Artikel 17 Absatz 2 Buchstabe b und Artikel 18 Absatz 1 erster Gedankenstrich,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Richtlinie 92/65/EWG sind die tierseuchenrechtlichen Bedingungen für den Handel mit Samen, Eizellen und Embryonen innerhalb der Union sowie für deren Einfuhr in die Union festgelegt, soweit sie diesbezüglich nicht den tierseuchenrechtlichen Bestimmungen spezifischer Rechtsakte der Union unterliegen. Die Richtlinie enthält auch die Bedingungen für den Handel mit Samen, Eizellen und Embryonen von Equiden (im Folgenden „die Waren“) innerhalb der Union und deren Einfuhr in die Union. Außerdem sieht die Richtlinie vor, dass Muster-Veterinärbescheinigungen für den Handel mit diesen Waren innerhalb der Union und deren Einfuhr in die Union erstellt werden.
(2)
Anhang D der Richtlinie 92/65/EWG enthält bestimmte Anforderungen an die Waren, die in die Muster-Veterinärbescheinigungen für den Handel innerhalb der Union und die Einfuhr in die Union aufzunehmen sind.
(3)
Im Beschluss 2010/470/EU der Kommission (2) sind Muster-Veterinärbescheinigungen für den Handel innerhalb der Union mit Samen, Eizellen und Embryonen unter anderem von Equiden festgelegt.
(4)
Im Beschluss 2010/471/EU der Kommission (3) sind Bedingungen für die Einfuhr von Samen, Eizellen und Embryonen von Equiden in die Union bezüglich der Listen der Besamungsstationen, Samendepots, Embryo-Entnahmeeinheiten und Embryo-Erzeugungseinheiten sowie bezüglich der Bescheinigungsanforderungen festgelegt.
(5)
Nach der Verabschiedung der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 846/2014 der Kommission (4) zur Änderung von Anhang D der Richtlinie 92/65/EG, mit der neue Bestimmungen bezüglich der Überwachung der Besamungsstationen eingeführt und Anforderungen an Spendertiere für Samen, Eizellen und Embryonen von Equiden zusätzlich zu den Bestimmungen der Richtlinie 2009/156/EG des Rates (5) festgelegt wurden, ist es notwendig, neue Muster-Veterinärbescheinigungen für den Handel mit diesen Waren innerhalb der Union und deren Einfuhr in die Union einzuführen. Die Verordnung (EU) Nr. 846/2014 gilt seit dem 1. Oktober 2014.
(6)
Daher sollten im Interesse der Einheitlichkeit des Unionsrechts die Muster-Veterinärbescheinigungen in den Beschlüssen 2010/470/EU und 2010/471/EU geändert werden. Den Waren, die nach dem Datum des Geltungsbeginns der Verordnung (EU) Nr. 846/2014 bzw. des vorliegenden Beschlusses gewonnen und versandt werden, sollten die neuen Muster-Veterinärbescheinigungen gemäß diesem Beschluss beiliegen.
(7)
Da die Waren lange lagerfähig sind, ist es notwendig, Muster-Veterinärbescheinigungen für Bestände von Waren beizubehalten, die gemäß der Richtlinie 92/65/EG vor dem Geltungsbeginn der durch die Verordnung (EU) Nr. 846/2014 sowie durch die Verordnung (EU) Nr. 176/2010 der Kommission (6) eingeführten Änderungen gewonnen, aufbereitet und gelagert wurden.
(8)
Zusätzlich sollte in Teil I der Muster-Veterinärbescheinigungen im Beschluss 2010/471/EU das Feld I.11 „Herkunftsort“ dahingehend geändert werden, dass nur eine Herkunfts-Besamungsstation oder nur ein Versand-Samendepot bzw. nur eine zugelassene Embryo-Gewinnungs- oder -Erzeugungseinheit als Herkunftsort der Eizellen oder Embryonen erlaubt wird und eine Angleichung an die Muster-Veterinärbescheinigungen gemäß Beschluss 2010/470/EU erfolgt.
(9)
Weiter sollten in der Muster-Veterinärbescheinigung für die Einfuhr von Sendungen mit Samen von Equiden gemäß Muster 1 in Anhang I Teil 2 Abschnitt A des Beschlusses 2010/471/EU und in der Muster-Veterinärbescheinigung für die Einfuhr von Sendungen mit Eizellen und Embryonen von Equiden gemäß Muster 1 in Anhang II Teil 2 Abschnitt A des Beschlusses 2010/471/EU die Tiergesundheitsbedingungen in Bezug auf vesikuläre Stomatitis an die internationalen Standards für Tiergesundheitstests im Handbuch mit Normenempfehlungen zu Diagnosemethoden und Vakzinen für Landtiere angepasst werden (7).
(10)
Um die Verwaltungslast weiter zu reduzieren, die mit den tierzüchterischen Anforderungen zusammenhängt, die für die Bescheinigung der Tiergesundheitsbedingungen nicht relevant sind, ist es angebracht, auf die Angabe zur Rasse in Teil I Feld I.31 der Muster-Veterinärbescheinigungen im Beschluss 2010/470/EU und Teil I Feld I.28 der Muster-Veterinärbescheinigungen im Beschluss 2010/471/EU zu verzichten.
(11)
Die Beschlüsse 2010/470/EU und 2010/471/EU sollten daher entsprechend geändert werden.
(12)
Die in diesem Beschluss vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für Pflanzen, Tiere, Lebensmittel und Futtermittel -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Änderung des Beschlusses 2010/470/EU
Der Beschluss 2010/470/EU wird wie folgt geändert:
1.
Die Artikel 2 und 3 erhalten folgende Fassung:
„Artikel 2
Handel mit Samen von Equiden
Sendungen mit Samen von Equiden muss während der Beförderung von einem Mitgliedstaat in einen anderen eine Veterinärbescheinigung nach einem der folgenden in Anhang I festgelegten Muster beigefügt sein:
a)
Muster-Veterinärbescheinigung IA für den Handel innerhalb der Union mit Sendungen mit Equidensamen, der gemäß der Richtlinie 92/65/EWG nach dem 30. September 2014 entnommen und von einer zugelassenen Besamungsstation am Herkunftsort des Samens versandt wurde;
b)
Muster-Veterinärbescheinigung IB für den Handel innerhalb der Union mit Sendungen mit Lagerbeständen von Equidensamen, der nach dem 31. August 2010 und vor dem 1. Oktober 2014 gemäß der Richtlinie 92/65/EWG entnommen, aufbereitet und gelagert sowie nach dem 31. August 2010 von einer zugelassenen Besamungsstation am Herkunftsort des Samens versandt wurde;
c)
Muster-Veterinärbescheinigung IC für den Handel innerhalb der Union mit Sendungen mit Lagerbeständen von Equidensamen, der vor dem 1. September 2010 gemäß der Richtlinie 92/65/EWG entnommen, aufbereitet und gelagert sowie nach dem 31. August 2010 von einer zugelassenen Besamungsstation am Herkunftsort des Samens versandt wurde;
d)
Muster-Veterinärbescheinigung ID für den Handel innerhalb der Union mit Sendungen mit:
i)
Samen von Equiden, der gemäß der Richtlinie 92/65/EWG nach dem 30. September 2014 entnommen, aufbereitet und gelagert und aus einem zugelassenen Samendepot versandt wurde;
ii)
Bestände von Samen von Equiden, der gemäß der Richtlinie 92/65/EWG entnommen, aufbereitet und gelagert wurde, und zwar
-
nach dem 31. August 2010 und vor dem 1. Oktober 2014 oder
-
vor dem 1. September 2010,
und nach dem 31. August 2010 aus einem zugelassenen Samendepot versandt wurde.
Artikel 3
Handel mit Eizellen und Embryonen von Equiden
Sendungen mit Eizellen und Embryonen von Equiden muss während der Beförderung von einem Mitgliedstaat in einen anderen eine Veterinärbescheinigung nach einem der folgenden in Anhang II festgelegten Muster beigefügt sein:
a)
Muster-Veterinärbescheinigung IIA für den Handel innerhalb der Union mit Sendungen mit Eizellen und Embryonen von Equiden, die nach dem 30. September 2014 gemäß der Richtlinie 92/65/EWG entnommen oder erzeugt und von einer zugelassenen Embryo-Entnahmeeinheit oder Embryo-Erzeugungseinheit am Herkunftsort der Eizellen oder Embryonen versandt wurden;
b)
Muster-Veterinärbescheinigung IIB für den Handel innerhalb der Union mit Sendungen mit Beständen von Eizellen und Embryonen von Equiden, die gemäß der Richtlinie 92/65/EWG nach dem 31. August 2010 und vor dem 1. Oktober 2014 entnommen, aufbereitet und gelagert sowie nach dem 31. August 2010 von einer zugelassenen Embryo-Entnahmeeinheit oder Embryo-Erzeugungseinheit am Herkunftsort der Eizellen oder Embryonen versandt wurden;
c)
Muster-Veterinärbescheinigung IIC für den Handel innerhalb der Union mit Sendungen mit Beständen von Eizellen und Embryonen von Equiden, die gemäß der Richtlinie 92/65/EWG des Rates vor dem 1. September 2010 entnommen, aufbereitet und gelagert sowie nach dem 31. August 2010 von einer zugelassenen Embryo-Entnahmeeinheit am Herkunftsort der Eizellen oder Embryonen versandt wurden.“
2.
Die Anhänge I und II werden durch den Wortlaut in Anhang I dieses Beschlusses ersetzt.
Artikel 2
Änderung des Beschlusses 2010/471/EU
Der Beschluss 2010/471/EU wird wie folgt geändert:
1.
Artikel 2 Buchstabe c erhält folgende Fassung:
„c)
Ihnen liegt eine Veterinärbescheinigung bei, ausgestellt gemäß einem der nachstehenden, in Anhang I Teil 2 enthaltenen Muster und ausgefüllt entsprechend den Erläuterungen in Teil 1 des genannten Anhangs:
i)
MUSTER 1 - Muster-Veterinärbescheinigung für die Einfuhr von Sendungen mit Samen von Equiden, der nach dem 30. September 2014 gemäß der Richtlinie 92/65/EWG entnommen und aus einer zugelassenen Besamungsstation im Herkunftsland des Samens versandt wird;
ii)
MUSTER 2 - Muster-Veterinärbescheinigung für die Einfuhr von Sendungen mit Samenbeständen von Equiden, die nach dem 31. August 2010 und vor dem 1. Oktober 2014 gemäß der Richtlinie 92/65/EWG entnommen, aufbereitet und gelagert wurden und nach dem 31. August 2010 aus einer zugelassenen Besamungsstation im Herkunftsland des Samens versandt werden;
iii)
MUSTER 3 - Muster-Veterinärbescheinigung für die Einfuhr von Sendungen mit Samenbeständen von Equiden, die vor dem 1. September 2010 gemäß der Richtlinie 92/65/EWG entnommen, aufbereitet und gelagert wurden und nach dem 31. August 2010 aus einer zugelassenen Besamungsstation im Herkunftsland des Samens versandt werden;
iv)
MUSTER 4 - Muster-Veterinärbescheinigung für die Einfuhr von Sendungen mit
-
Samen von Equiden, der gemäß der Richtlinie 92/65/EWG nach dem 30. September 2014 entnommen, aufbereitet und gelagert und aus einem zugelassenen Samendepot versandt wurde;
-
Beständen von Samen von Equiden, der gemäß der Richtlinie 92/65/EWG entnommen, aufbereitet und gelagert wurde, und zwar
a)
nach dem 31. August 2010 und vor dem 1. Oktober 2014 oder
b)
vor dem 1. September 2010,
und nach dem 31. August 2010 aus einem zugelassenen Samendepot versandt wurde.
Sind jedoch in bilateralen Abkommen zwischen der Europäischen Union und Drittländern besondere Bescheinigungsanforderungen festgelegt, so gelten diese Anforderungen.“
2.
Artikel 3 Buchstabe c erhält folgende Fassung:
„c)
Ihnen liegt eine Veterinärbescheinigung bei, ausgestellt gemäß einem der nachstehenden, in Anhang II Teil 2 enthaltenen Muster und ausgefüllt entsprechend den Erläuterungen in Teil 1 des genannten Anhangs:
i)
MUSTER 1 - Muster-Veterinärbescheinigung für die Einfuhr von Sendungen mit Eizellen und Embryonen von Equiden, die nach dem 30. September 2014 gemäß der Richtlinie 92/65/EWG entnommen oder erzeugt und von einer zugelassenen Embryo-Entnahmeeinheit oder Embryo-Erzeugungseinheit am Herkunftsort der Eizellen oder Embryonen versandt wurden;
ii)
MUSTER 2 - Muster-Veterinärbescheinigung für die Einfuhr von Sendungen mit Lagerbeständen von Eizellen und Embryonen von Equiden, die gemäß der Richtlinie 92/65/EWG nach dem 31. August 2010 und vor dem 1. Oktober 2014 entnommen, aufbereitet und gelagert wurden sowie nach dem 31. August 2010 von einer zugelassenen Embryo-Entnahmeeinheit oder Embryo-Erzeugungseinheit am Herkunftsort der Eizellen oder Embryonen versandt werden.
Sind jedoch in bilateralen Abkommen zwischen der Europäischen Union und Drittländern besondere Bescheinigungsanforderungen festgelegt, so gelten diese Anforderungen.“
3.
Die Anhänge I und II werden entsprechend dem Anhang II des vorliegenden Beschlusses geändert.
Artikel 3
Adressaten
Dieser Beschluss ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Brüssel, den 6. Februar 2015


Input:
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 13 kohdan mukaisesti (hakemus EGF/2013/008 ES/Comunidad Valenciana Textiles, Espanja)
(2014/167/EU)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottavat huomioon Euroopan globalisaatiorahaston perustamisesta 20 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1927/2006 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan 3 kohdan,
ottavat huomioon vuosia 2014-2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2 päivänä joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (2) ja erityisesti sen 12 artiklan,
ottavat huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (3) ja erityisesti sen 13 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan globalisaatiorahasto, jäljempänä ’EGR’, on perustettu lisätuen tarjoamiseksi globalisaatiosta johtuvien maailmankaupan huomattavien rakenteellisten muutosten vuoksi työttömiksi jääneille työntekijöille ja heidän auttamisekseen työmarkkinoille uudelleen integroitumisessa.
(2)
Asetus (EU, Euratom) N:o 1311/2013 mahdollistaa EGR:n varojen käyttöön ottamisen 150 miljoonan euron vuosittaisen enimmäismäärän mukaisesti.
(3)
Espanja esitti 8 päivänä lokakuuta 2013 hakemuksen EGR:n varojen käyttöönottamiseksi työntekijöiden vähentämisen vuoksi, joka on toteutettu NUTS II -alueella, Valencian itsehallintoalueella (Comunidad Valenciana, ES52), NACE Rev. 2:n kaksinumerotason 13 (tekstiilien valmistaminen) piirissä toimivissa 198 yrityksessä, ja täydensi hakemusta lisätiedoin 5 päivään marraskuuta 2013 asti. Hakemus on asetuksen (EY) N:o 1927/2006 10 artiklassa säädettyjen rahoitustuen vahvistamista koskevien vaatimusten mukainen. Näin ollen komissio ehdottaa, että varoja otetaan käyttöön 840 000 euroa.
(4)
EGR:stä olisi sen vuoksi otettava käyttöön varoja rahoitustuen antamiseksi Espanjan hakemuksen perusteella,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Euroopan globalisaatiorahastosta otetaan käyttöön 840 000 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja maksumäärärahoina osana varainhoitovuotta 2014 koskevaa Euroopan unionin yleistä talousarviota.
2 artikla
Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2014.


Input:
BESLUIT (EU) 2015/333 VAN DE RAAD
van 2 maart 2015
tot benoeming van een Italiaans lid van het Europees Economisch en Sociaal Comité
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 302,
Gezien de voordracht van de Italiaanse regering,
Gezien het advies van de Europese Commissie,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Op 13 september 2010 heeft de Raad Besluit 2010/570/EU, Euratom tot benoeming van de leden van het Europees Economisch en Sociaal Comité voor de periode van 21 september 2010 tot en met 20 september 2015 vastgesteld (1).
(2)
Door het overlijden van de heer Corrado ROSSITTO is er een zetel van een lid van het Europees Economisch en Sociaal Comité vrijgekomen,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
Mevrouw Flora GOLINI, Vicepresidente nonché Membro della Giunta esecutiva confederale della CIU (Confederazione Italiana di Unione delle professioni), wordt hierbij benoemd tot lid van het Europees Economisch en Sociaal Comité voor de verdere duur van de ambtstermijn, dat wil zeggen tot en met 20 september 2015.
Artikel 2
Dit besluit treedt in werking op de dag waarop het wordt vastgesteld.
Gedaan te Brussel, 2 maart 2015.