Input:
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 979/2013
z dne 11. oktobra 2013
o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 glede sprožitvenih ravni za dodatne dajatve za mandarine in mandarine satsuma, klementine, artičoke, pomaranče, hruške, limone, jabolka ter bučke
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (1) ter zlasti člena 143(b) v povezavi s členom 4 Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave (2) določa nadzor uvoza proizvodov iz Priloge XVIII k Uredbi. Ta nadzor je treba izvajati v skladu s pravili iz člena 308d Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (3).
(2)
Za izvajanje člena 5(4) Sporazuma o kmetijstvu (4), sklenjenega v okviru urugvajskega kroga večstranskih trgovinskih pogajanj, in glede na najnovejše razpoložljive podatke za leta 2010, 2011 in 2012 bi bilo treba spremeniti sprožitvene ravni za dodatne dajatve za mandarine in mandarine satsuma, klementine ter artičoke od 1. novembra 2013, za pomaranče od 1. decembra 2013 ter za hruške, limone, jabolka in bučke od 1. januarja 2014.
(3)
Izvedbeno uredbo (EU) št. 543/2011 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
(4)
Ker se mora ta ukrep začeti uporabljati čim prej po objavi posodobljenih podatkov, mora ta uredba začeti veljati na dan objave.
(5)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Upravljalnega odbora za skupno ureditev kmetijskih trgov -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Priloga XVIII k Izvedbeni uredbi (EU) št. 543/2011 se nadomesti z besedilom iz Priloge k tej uredbi.
Člen 2
Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 11. oktobra 2013


Input:
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 730/2013,
29. juuli 2013,
teatavate raamatupidamist käsitlevate üksikasjalike rakenduseeskirjade kohta põllumajandustootjate tulude kindlaksmääramiseks
(kodifitseeritud tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1217/2009, millega luuakse Euroopa Ühenduse põllumajanduslike majapidamiste tulusid ja majandustegevust käsitlevate raamatupidamisandmete kogumise võrk, (1) eriti selle artikli 7 lõiget 2 ja artikli 10 lõiget 2,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 13. juuli 1983. aasta määrust (EMÜ) nr 1915/83 teatavate raamatupidamist käsitlevate üksikasjalike rakenduseeskirjade kohta põllumajandustootjate tulude kindlaksmääramiseks (2) on korduvalt oluliselt muudetud (3). Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune määrus kodifitseerida.
(2)
Liikmesriigi määratud pädevate asutuste ja haldusasutuste koosseisu mittekuuluvate raamatupidamisbüroode vahel tuleb sõlmida leping, mille alusel raamatupidamisbüroo kohustub täitma oma ülesandeid liidu eeskirjade kohaselt. Kõnealune leping peaks sisaldama asjaomastele liidu eeskirjadele viitavaid sätteid.
(3)
Tagamaks, et andmesidevõrgu tulemused esitatakse igal aastal mõistliku aja jooksul pärast kuupäeva, mil esimesed põllumajandusaruanded edastatakse komisjonile, tuleks piirata ajavahemikku, mil aruandeaasta võib lõppeda.
(4)
Eelarvelistel põhjustel ja finantsjuhtimise hõlbustamiseks tuleks iga liikmesriigi kohta väljamaksvate põllumajandusaruannete maksimumarvuks määrata komisjoni 18. detsembri 2009. aasta määruse (EL) nr 1291/2009, mis käsitleb aruandvate ettevõtete väljavalimist põllumajandusettevõtete tulude kindlaksmääramiseks, (4) lisas kindlaksmääratud arv. Kui liikmesriigil on mitu piirkonda, peaks väljamakstavate põllumajandusaruannete arvus lubama piirkonniti mõningast paindlikkust, arvestades liikmesriigi aruandvate tootjate maksimumarvu, nagu see on kindlaks määratud eespool nimetatud lisas.
(5)
Kui piirkonna või liikmesriigi kohta on nõuetekohaselt täidetud ja tähtajaks edastatud vähem kui 80 % kõnealuse piirkonna või liikmesriigi kohta kindlaksmääratud põllumajandusaruannete arvust, tuleks sellest piirkonnast või liikmesriigist esitatavate põllumajandusaruannete eest makstavat kindlasummalist tasu vähendada.
(6)
Põllumajandusaruannete edastamistähtaeg peaks võimaldama raamatupidamisbüroodel, kontaktasutustel ja komisjonil oma ülesandeid täita.
(7)
Põllumajandusaruannete edastamistähtaeg tuleks arvutada alates selle aruandeaasta lõpust, mida need käsitlevad.
(8)
Põllumajandusaruanne on nõuetekohaselt koostatud, kui see sisaldab tõepäraseid andmeid, mis on kirjendatud ja esitatud kooskõlas komisjoni 3. septembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 868/2008 põllumajandusettevõtte tulude kindlaksmääramiseks ja majandustegevuse analüüsimiseks koostatava põllumajandusaruande vormi kohta (5).
(9)
Komisjon peaks nõuetekohaselt koostatud ja ettenähtud tähtaja jooksul edastatud põllumajandusaruannete eest maksma kindlasummalist tasu.
(10)
Kulude üldise suurenemise ja selle mõju tõttu põllumajandusaruande koostamiskuludele tuleks see tasu korrapäraselt üle vaadata.
(11)
Kindlasummalise tasu maksmisega kaasnevate finantstoimingute õigeaegse tegemise tagamiseks tuleks ette näha ettemaksu maksmine.
(12)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas ühenduse põllumajandusliku raamatupidamise andmevõrgu komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1217/2009 artikli 10 lõikes 1 nimetatud leping sisaldab vähemalt käesoleva määruse I lisas sätestatud tingimusi.
Artikkel 2
Määruse (EÜ) nr 868/2008 II lisa I punkti alapunktis a nimetatud 12 järjestikusest kuust koosnev aruandeaasta lõpeb ajavahemikul 31. detsember - 30. juuni kaasa arvatud.
Artikkel 3
Kontaktasutus edastab komisjonile kõik põllumajandusaruanded, mis on esitatud määruses (EÜ) nr 868/2008 sätestatud vormis.
Põllumajandusaruanded edastatakse hiljemalt 12 kuud pärast asjaomase aruandeaasta lõppu.
Põllumajandusaruanded loetakse komisjonile edastatuks, kui kontaktasutus kinnitab pärast andmete sisestamist komisjoni andmeedastus- ja kontrollisüsteemi ning pärast hilisemaid arvutiga teostatud kontrollimisi, et andmed võib kanda komisjoni andmebaasi.
Artikkel 4
Põllumajandusaruanne on nõuetekohaselt koostatud, kui selle sisu on tõepärane ning selles sisalduvad raamatupidamisandmed on kirjendatud ja esitatud kooskõlas määrusega (EÜ) nr 868/2008.
Artikkel 5
1. Komisjon maksab liikmesriikidele kindlasummalist tasu iga nõuetekohaselt koostatud põllumajandusaruande eest, mis on talle edastatud artiklis 3 sätestatud tähtaja jooksul.
2. Nõuetekohaselt täidetud ja tähtajaks esitatud põllumajandusaruannete üldarv liikmesriigi kohta, mille puhul makstakse kindlasummalist tasu, ei ole suurem kui määruse (EL) nr 1291/2009 lisas liikmesriigi kohta kindlaks määratud aruandvate tootjate üldarv.
Liikmesriigi puhul, millel on mitu piirkonda, võib nõuetekohaselt täidetud ja tähtajaks esitatud põllumajandusaruannete arv, mille puhul maksatakse kindlasummalist tasu, olla asjaomase piirkonna kohta määratud arvust kuni 20 % suurem, tingimusel et nõuetekohaselt täidetud ja tähtajaks esitatud põllumajandusaruannete üldarv kogu kõnealuse liikmesriigi kohta ei ole suurem kui määruse (EL) nr 1291/2009 lisas selle liikmesriigi kohta kindlaks määratud üldarv.
Kui nõuetekohaselt täidetud ja tähtajaks esitatud põllumajandusaruannete arv piirkonna või liikmesriigi kohta on väiksem kui 80 % asjaomase piirkonna või liikmesriigi kohta määratud aruandvate tootjate arvust, vähendatakse sellest piirkonnast või liikmesriigist esitatud põllumajandusaruannete eest makstavat kindlasummalist tasu 20 % võrra.
Kui põllumajandusaruandeid esitatakse vähem nii piirkonnast kui ka asjaomasest liikmesriigist, vähendatakse kindlasummalist tasu üksnes siseriiklikul tasandil.
3. Kindlasummaline tasu makstakse kahes osas:
a)
iga liikmesriigi aruandeaasta alguses tehakse 50 %le tasust vastav ettemaks vastavalt määruse (EL) nr 1291/2009 lisas sätestatud aruandvate tootjate arvule;
b)
ülejäänud osa, mis arvutatakse nii, et tasu korrutatakse nõuetekohaselt koostatud ja komisjonile edastatud põllumajandusaruannete arvuga ning lahutatakse punktis a nimetatud ettemaks, makstakse kuue kuu jooksul alates põllumajandusaruannete laekumisest komisjonile.
4. Kindlasummalise tasu suurus määratakse määruse (EÜ) nr 1217/2009 artikli 18 lõikes 2 sätestatud korras.
Artikkel 6
Määrus (EMÜ) nr 1915/83 tunnistatakse kehtetuks.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele kooskõlas III lisas esitatud vastavustabeliga.
Artikkel 7
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 29. juuli 2013


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 766/2014 VAN DE COMMISSIE
van 11 juli 2014
tot indeling van bepaalde goederen in de gecombineerde nomenclatuur
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EEG) nr. 2658/87 van de Raad van 23 juli 1987 met betrekking tot de tarief- en statistieknomenclatuur en het gemeenschappelijk douanetarief (1), en met name artikel 9, lid 1, onder a),
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Om de uniforme toepassing te waarborgen van de gecombineerde nomenclatuur die als bijlage bij Verordening (EEG) nr. 2658/87 is gevoegd, dienen bepalingen voor de indeling van de in de bijlage bij onderhavige verordening vermelde goederen te worden vastgesteld.
(2)
Bij Verordening (EEG) nr. 2658/87 zijn de algemene regels voor de interpretatie van de gecombineerde nomenclatuur vastgesteld. Deze regels zijn ook van toepassing op iedere andere nomenclatuur die, geheel of gedeeltelijk of met toevoeging van onderverdelingen, de gecombineerde nomenclatuur overneemt en die bij specifieke EU-wetgeving is vastgesteld met het oog op de toepassing van tarief- of andere maatregelen in het kader van het goederenverkeer.
(3)
Volgens deze algemene regels dienen de in kolom 1 van de tabel in de bijlage omschreven goederen te worden ingedeeld onder de in kolom 2 vermelde GN-codes om de in kolom 3 genoemde redenen.
(4)
Er dient te worden bepaald dat een bindende tariefinlichting die is afgegeven voor onder deze verordening vallende goederen en die in strijd is met deze verordening, door de houder van die inlichting nog gedurende een bepaalde periode mag worden gebruikt op grond van artikel 12, lid 6, van Verordening (EEG) nr. 2913/92 van de Raad (2). Die periode moet worden vastgesteld op drie maanden.
(5)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Comité douanewetboek,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De in kolom 1 van de tabel in de bijlage omschreven goederen worden in de gecombineerde nomenclatuur ingedeeld onder de in kolom 2 van die tabel vermelde GN-codes.
Artikel 2
Een bindende tariefinlichting die niet in overeenstemming is met deze verordening, mag op grond van artikel 12, lid 6, van Verordening (EEG) nr. 2913/92 nog gedurende een periode van drie maanden na de inwerkingtreding van deze verordening worden gebruikt.
Artikel 3
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 11 juli 2014.


Input:
ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 629/2014
z dnia 12 czerwca 2014 r.
zmieniające rozporządzenie wykonawcze (UE) nr 540/2011 w odniesieniu do warunków zatwierdzenia substancji czynnej keton metylowo-nonylowy
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 1107/2009 z dnia 21 października 2009 r. dotyczące wprowadzania do obrotu środków ochrony roślin i uchylające dyrektywy Rady 79/117/EWG i 91/414/EWG (1), w szczególności drugi wariant wymieniony w jego art. 21 ust. 3 oraz jego art. 78 ust. 2,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Rozporządzeniem wykonawczym Komisji (UE) nr 608/2012 (2) zmieniono rozporządzenie wykonawcze (UE) nr 540/2011 (3) w odniesieniu do warunków zatwierdzenia substancji czynnej keton metylowo-nonylowy, ustanawiając warunek, zgodnie z którym powiadamiający przedstawia dodatkowe informacje potwierdzające w postaci badań dotyczących specyfikacji opartej na danych dotyczących partii materiału i zwalidowanych metodach analitycznych.
(2)
W przewidzianym terminie powiadamiający przedstawił Belgii, będącej państwem członkowskim pełniącym rolę sprawozdawcy, dodatkowe informacje w postaci badań dotyczących specyfikacji opartej na danych dotyczących partii materiału i zwalidowanych metodach analitycznych.
(3)
Belgia oceniła dodatkowe informacje przedstawione przez powiadamiającego. W dniu 25 listopada 2013 r. przedstawiła ona swoją ocenę, w formie zmienionego projektu sprawozdania z oceny, pozostałym państwom członkowskim, Komisji i Europejskiemu Urzędowi ds. Bezpieczeństwa Żywności, zwanemu dalej „Urzędem”.
(4)
Zmieniony projekt sprawozdania z oceny został zweryfikowany przez państwa członkowskie i Komisję w ramach Stałego Komitetu ds. Łańcucha Żywnościowego i Zdrowia Zwierząt oraz sfinalizowany w dniu 16 maja 2014 r. w formie opracowanego przez Komisję sprawozdania z przeglądu dotyczącego ketonu metylowo-nonylowego.
(5)
Komisja zwróciła się do powiadamiającego o przedstawienie uwag w odniesieniu do sprawozdania z przeglądu dotyczącego ketonu metylowo-nonylowego.
(6)
Komisja doszła do wniosku, że dodatkowe informacje potwierdzające wskazują, iż minimalna czystość substancji czynnej powinna wynosić 985 g/kg.
(7)
Należy zatem odpowiednio zmienić rozporządzenie wykonawcze (UE) nr 540/2011. Państwom członkowskim należy dać czas na zmianę lub cofnięcie zezwoleń na środki ochrony roślin zawierające keton metylowo-nonylowy.
(8)
Jeśli zgodnie z art. 46 rozporządzenia (WE) nr 1107/2009 państwa członkowskie przyznają dodatkowy okres na zużycie zapasów środków ochrony roślin zawierających keton metylowo-nonylowy, okres ten powinien upłynąć najpóźniej po osiemnastu miesiącach od wejścia w życie niniejszego rozporządzenia.
(9)
Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Stałego Komitetu ds. Łańcucha Żywnościowego i Zdrowia Zwierząt,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
Zmiana rozporządzenia wykonawczego (UE) nr 540/2011
W części A załącznika do rozporządzenia wykonawczego (UE) nr 540/2011 w kolumnie „Czystość” w wierszu 238 dotyczącym ketonu metylowo-nonylowego dotychczasową wartość zastępuje się wartością „≥ 985 g/kg”.
Artykuł 2
Środki przejściowe
Zgodnie z rozporządzeniem (WE) nr 1107/2009 państwa członkowskie w razie potrzeby zmieniają lub cofają obowiązujące zezwolenia na środki ochrony roślin zawierające keton metylowo-nonylowy jako substancję czynną w terminie do dnia 3 stycznia 2015 r.
Artykuł 3
Okres na zużycie zapasów
Dodatkowy okres na zużycie zapasów przyznany przez państwa członkowskie zgodnie z art. 46 rozporządzenia (WE) nr 1107/2009 jest możliwie najkrótszy i upływa najpóźniej w dniu 3 stycznia 2016 r.
Artykuł 4
Wejście w życie
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 12 czerwca 2014 r.


Input:
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 13 decembrie 2013
de aprobare a anumitor programe modificate de eradicare, combatere și monitorizare a bolilor animalelor și a zoonozelor pentru anul 2013, de modificare a Deciziei 2008/897/CE de aprobare a programelor anuale și multianuale pentru 2009 și următorii ani și de modificare a Deciziei de punere în aplicare 2012/761/UE în ceea ce privește contribuția financiară a Uniunii la anumite programe aprobate prin decizia respectivă
[notificată cu numărul C(2013) 8891]
(2013/766/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Decizia 2009/470/CE a Consiliului din 25 mai 2009 privind anumite cheltuieli în domeniul veterinar (1), în special articolul 27 alineatele (5) și (6),
întrucât:
(1)
Decizia 2009/470/CE stabilește procedurile care reglementează contribuția financiară a Uniunii la programele de eradicare, combatere și monitorizare a bolilor animalelor și a zoonozelor.
(2)
Decizia 2008/341/CE a Comisiei (2) prevede că, pentru a fi aprobate conform măsurii financiare a Uniunii stabilite la articolul 27 alineatul (1) din Decizia 2009/470/CE, programele prezentate Comisiei de statele membre pentru eradicarea, combaterea și monitorizarea bolilor animalelor și a zoonozelor enumerate în anexa I la decizia respectivă trebuie să îndeplinească cel puțin criteriile stabilite în anexa la Decizia 2008/341/CE.
(3)
Decizia 2008/897/CE a Comisiei (3) a aprobat programul Germaniei de eradicare a bolii cauzate de virusul herpetic al crapului koi pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 31 decembrie 2013.
(4)
Decizia de punere în aplicare 2012/761/UE a Comisiei (4) aprobă anumite programe naționale pentru anul 2013 și stabilește rata și suma maximă a contribuției financiare din partea Uniunii pentru fiecare program prezentat de către statele membre.
(5)
Spania și Grecia au prezentat un program modificat de combatere a anumitor salmonele zoonotice la populațiile de păsări de curte. Germania a prezentat un program modificat de eradicare a bolii cauzate de virusul herpetic al crapului koi. Grecia a prezentat un program modificat de eradicare a brucelozei ovine și caprine. Ungaria și România au prezentat programe modificate de eradicare a rabiei.
(6)
Comisia a evaluat programele modificate respective din punct de vedere veterinar și financiar. Programele respective sunt conforme cu legislația relevantă a Uniunii în domeniul veterinar și, în special, cu criteriile prevăzute în anexa la Decizia 2008/341/CE. Prin urmare, programele ar trebui aprobate.
(7)
În plus, Comisia a evaluat rapoartele tehnice și financiare intermediare transmise de către statele membre în conformitate cu articolul 27 alineatul (7) din Decizia 2009/470/CE în ceea ce privește cheltuielile pe care le-au efectuat pentru finanțarea programelor respective. Rezultatele evaluării respective arată că unele state membre nu vor utiliza întreaga sumă alocată pentru anul 2013, în timp ce altele vor cheltui mai mult decât suma alocată.
(8)
Prin urmare, contribuția financiară a Uniunii pentru anumite programe naționale trebuie ajustată. Pentru a optimiza folosirea creditului alocat, este necesară realocarea fondurilor acordate programelor naționale care nu vor utiliza întreaga sumă alocată către programele pentru care se preconizează depășirea sumelor alocate, datorită unor situații sanitar-veterinare neprevăzute în statele membre respective. Realocarea ar trebui să se bazeze pe cele mai recente informații privind cheltuielile suportate efectiv de statele membre în cauză.
(9)
Exercițiul de realocare necesită efectuarea de numeroase modificări ale anumitor contribuții financiare din partea Uniunii prevăzute prin Decizia de punere în aplicare 2012/761/UE. Din motive de transparență, este necesar să se precizeze întreaga gamă a contribuțiilor financiare din partea Uniunii pentru programele aprobate din 2013 vizate de aceste modificări.
(10)
În plus, experiența recentă a demonstrat că aplicarea strictă a articolului 13 alineatul (3) din Decizia de punere în aplicare 2012/761/UE ar putea duce la rezultate inechitabile. Prin urmare, dispoziția respectivă ar trebui eliminată.
(11)
Prin urmare, Decizia de punere în aplicare 2012/761/UE ar trebui modificată în consecință.
(12)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Aprobarea programelor modificate de combatere a anumitor salmonele zoonotice, prezentate de Spania și Grecia
Programul modificat de combatere a anumitor salmonele zoonotice la populațiile de păsări de curte, prezentat de Spania la 26 decembrie 2012, se aprobă pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2013 și 31 decembrie 2013.
Programul modificat de combatere a anumitor salmonele zoonotice la populațiile de păsări de curte, prezentat de Grecia la 24 octombrie 2013, se aprobă pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2013 și 31 decembrie 2013.
Articolul 2
Aprobarea programului modificat de eradicare a brucelozei ovine și caprine prezentat de Grecia
Programul modificat de eradicare a brucelozei ovine și caprine, prezentat de Grecia la 29 iulie 2013, se aprobă pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2013 și 31 decembrie 2013.
Articolul 3
Aprobarea programelor modificate de eradicare a rabiei prezentate de Ungaria și România
Programele modificate de eradicare a rabiei, prezentate de Ungaria la 1 octombrie 2013 și de România la 30 octombrie 2013, se aprobă pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2013 și 31 decembrie 2013.
Articolul 4
Modificarea Deciziei 2008/897/CE
Articolul 16 din Decizia 2008/897/CE se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 16
Boli ale animalelor de acvacultură
Programul multianual de eradicare a septicemiei hemoragice virale (SHV), prezentat de Danemarca, se aprobă pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 31 decembrie 2013.
Programul multianual de eradicare a bolii cauzate de virusul herpetic al crapului koi (KHV), prezentat de Germania, se aprobă pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 31 decembrie 2014.”
Articolul 5
Modificări ale Deciziei de punere în aplicare 2012/761/UE
Decizia de punere în aplicare 2012/761/UE se modifică după cum urmează:
1.
la articolul 1 alineatul (2), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:
„(c)
nu depășește următoarele sume:
(i)
3 440 000 EUR pentru Spania;
(ii)
100 000 EUR pentru Croația;
(iii)
2 000 000 EUR pentru Italia;
(iv)
940 000 EUR pentru Portugalia;
(v)
800 000 EUR pentru Regatul Unit.”;
2.
la articolul 2 alineatul (2) litera (a), punctul (i) se înlocuiește cu următorul text:
„(i)
0,5 EUR pentru fiecare animal domestic de la care s-au prelevat probe pentru testul cu interferon gamma și care este suspectat ca fiind pozitiv în abator;”;
3.
la articolul 2 alineatul (2), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:
„(c)
nu depășește următoarele sume:
(i)
12 000 000 EUR pentru Irlanda;
(ii)
13 390 000 EUR pentru Spania;
(iii)
400 000 EUR pentru Croația;
(iv)
4 000 000 EUR pentru Italia;
(v)
2 230 000 EUR pentru Portugalia;
(vi)
31 900 000 EUR pentru Regatul Unit.”;
4.
la articolul 3 alineatul (2), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:
„(c)
nu depășește următoarele sume:
(i)
8 200 000 EUR pentru Spania;
(ii)
3 380 000 EUR pentru Italia;
(iii)
170 000 EUR pentru Cipru;
(iv)
1 760 000 EUR pentru Portugalia.”;
5.
la articolul 3 alineatul (3), litera (b) se înlocuiește cu următorul text:
„(b)
nu depășește 1 740 000 EUR.”;
6.
la articolul 4 alineatul (2), litera (b) se înlocuiește cu următorul text:
„(b)
nu depășește următoarele sume:
(i)
9 000 EUR pentru Belgia;
(ii)
11 000 EUR pentru Bulgaria;
(iii)
5 000 EUR pentru Republica Cehă;
(iv)
86 000 EUR pentru Germania;
(v)
10 000 EUR pentru Irlanda;
(vi)
78 000 EUR pentru Grecia;
(vii)
1 200 000 EUR pentru Spania;
(viii)
650 000 EUR pentru Italia;
(ix)
10 000 EUR pentru Letonia;
(x)
10 000 EUR pentru Lituania;
(xi)
2 000 EUR pentru Luxemburg;
(xii)
3 000 EUR pentru Ungaria;
(xiii)
10 000 EUR pentru Malta;
(xiv)
10 000 EUR pentru Țările de Jos;
(xv)
10 000 EUR pentru Austria;
(xvi)
50 000 EUR pentru Polonia;
(xvii)
145 000 EUR pentru Portugalia;
(xviii)
130 000 EUR pentru România;
(xix)
18 000 EUR pentru Slovenia;
(xx)
40 000 EUR pentru Slovacia;
(xxi)
10 000 EUR pentru Finlanda;”;
7.
la articolul 5 alineatul (2), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:
„(c)
nu depășește următoarele sume:
(i)
910 000 EUR pentru Belgia;
(ii)
30 000 EUR pentru Bulgaria;
(iii)
810 000 EUR pentru Republica Cehă;
(iv)
90 000 EUR pentru Danemarca;
(v)
790 000 EUR pentru Germania;
(vi)
10 000 EUR pentru Estonia;
(vii)
160 000 EUR pentru Irlanda;
(viii)
970 000 EUR pentru Grecia;
(ix)
1 760 000 EUR pentru Spania;
(x)
1 210 000 EUR pentru Franța;
(xi)
200 000 EUR pentru Croația;
(xii)
3 520 000 EUR pentru Italia;
(xiii)
60 000 EUR pentru Cipru;
(xiv)
200 000 EUR pentru Letonia;
(xv)
10 000 EUR pentru Luxemburg;
(xvi)
950 000 EUR pentru Ungaria;
(xvii)
40 000 EUR pentru Malta;
(xviii)
2 940 000 EUR pentru Țările de Jos;
(xix)
640 000 EUR pentru Austria;
(xx)
2 900 000 EUR pentru Polonia;
(xxi)
25 000 EUR pentru Portugalia;
(xxii)
460 000 EUR pentru România;
(xxiii)
10 000 EUR pentru Slovenia;
(xxiv)
450 000 EUR pentru Slovacia;
(xxv)
60 000 EUR pentru Regatul Unit.”;
8.
la articolul 6 alineatul (2), litera (b) se înlocuiește cu următorul text:
„(b)
nu depășește următoarele sume:
(i)
200 000 EUR pentru Bulgaria;
(ii)
950 000 EUR pentru Germania;
(iii)
100 000 EUR pentru Croația;
(iv)
224 000 EUR pentru Ungaria;
(v)
1 100 000 EUR pentru România;
(vi)
25 000 EUR pentru Slovenia;
(vii)
400 000 EUR pentru Slovacia;”;
9.
la articolul 7 alineatul (2), litera (b) se înlocuiește cu următorul text:
„(b)
nu depășește 1 060 000 EUR.”;
10.
la articolul 8 alineatul (2), litera (b) se înlocuiește cu următorul text:
„(b)
nu depășește 1 400 000 EUR.”;
11.
la articolul 9 alineatul (2) litera (a), punctul (i) se înlocuiește cu următorul text:
„(i)
0,5 EUR pentru fiecare pasăre domestică de la care s-au prelevat probe”;
12.
la articolul 9 alineatul (2), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:
„(c)
nu depășește următoarele sume:
(i)
24 000 EUR pentru Belgia;
(ii)
9 000 EUR pentru Bulgaria;
(iii)
14 000 EUR pentru Republica Cehă;
(iv)
53 000 EUR pentru Danemarca;
(v)
135 000 EUR pentru Germania;
(vi)
62 000 EUR pentru Irlanda;
(vii)
8 000 EUR pentru Grecia;
(viii)
67 000 EUR pentru Spania;
(ix)
108 000 EUR pentru Franța;
(x)
40 000 EUR pentru Croația;
(xi)
1 300 000 EUR pentru Italia;
(xii)
4 000 EUR pentru Cipru;
(xiii)
13 000 EUR pentru Letonia;
(xiv)
5 000 EUR pentru Lituania;
(xv)
6 000 EUR pentru Luxemburg;
(xvi)
61 000 EUR pentru Ungaria;
(xvii)
8 000 EUR pentru Malta;
(xviii)
154 000 EUR pentru Țările de Jos;
(xix)
30 000 EUR pentru Austria;
(xx)
70 000 EUR pentru Polonia;
(xxi)
14 000 EUR pentru Portugalia;
(xxii)
350 000 EUR pentru România;
(xxiii)
29 000 EUR pentru Slovenia;
(xxiv)
16 000 EUR pentru Slovacia;
(xxv)
25 000 EUR pentru Finlanda;
(xxvi)
30 000 EUR pentru Suedia;
(xxvii)
100 000 EUR pentru Regatul Unit.”;
13.
la articolul 10 alineatul (2), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:
„(c)
nu depășește următoarele sume:
(i)
290 000 EUR pentru Belgia;
(ii)
360 000 EUR pentru Bulgaria;
(iii)
380 000 EUR pentru Republica Cehă;
(iv)
300 000 EUR pentru Danemarca;
(v)
4 700 000 EUR pentru Germania;
(vi)
60 000 EUR pentru Estonia;
(vii)
1 300 000 EUR pentru Irlanda;
(viii)
1 700 000 EUR pentru Grecia;
(ix)
3 000 000 EUR pentru Spania;
(x)
10 900 000 EUR pentru Franța;
(xi)
3 600 000 EUR pentru Italia;
(xii)
230 000 EUR pentru Croația;
(xiii)
950 000 EUR pentru Cipru;
(xiv)
80 000 EUR pentru Letonia;
(xv)
435 000 EUR pentru Lituania;
(xvi)
50 000 EUR pentru Luxemburg;
(xvii)
790 000 EUR pentru Ungaria;
(xviii)
25 000 EUR pentru Malta;
(xix)
1 000 000 EUR pentru Țările de Jos;
(xx)
500 000 EUR pentru Austria;
(xxi)
2 600 000 EUR pentru Polonia;
(xxii)
1 000 000 EUR pentru Portugalia;
(xxiii)
1 400 000 EUR pentru România;
(xxiv)
160 000 EUR pentru Slovenia;
(xxv)
220 000 EUR pentru Slovacia;
(xxvi)
160 000 EUR pentru Finlanda;
(xxvii)
210 000 EUR pentru Suedia;
(xxviii)
2 520 000 EUR pentru Regatul Unit.”;
14.
la articolul 11 alineatul (2), litera (d) se înlocuiește cu următorul text:
„(d)
nu depășește următoarele sume:
(i)
1 650 000 EUR pentru Bulgaria;
(ii)
1 500 000 EUR pentru Grecia;
(iii)
620 000 EUR pentru Estonia;
(iv)
190 000 EUR pentru Italia;
(v)
2 200 000 EUR pentru Lituania;
(vi)
1 080 000 EUR pentru Ungaria;
(vii)
7 240 000 EUR pentru Polonia;
(viii)
2 300 000 EUR pentru România;
(ix)
810 000 EUR pentru Slovenia;
(x)
380 000 EUR pentru Slovacia;”;
15.
la articolul 12 alineatul (3), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:
„(c)
nu depășește următoarele sume:
(i)
1 500 000 EUR pentru Letonia;
(ii)
400 000 EUR pentru Finlanda;”;
16.
la articolul 13, alineatul (3) se elimină.
Articolul 6
Destinatari
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 13 decembrie 2013.


Input:
DIRETTIVA 2012/23/UE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 12 settembre 2012
che modifica la direttiva 2009/138/CE (solvibilità II) per quanto riguarda il suo termine di recepimento e il suo termine di applicazione, nonché il termine di abrogazione di talune direttive
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 53, paragrafo 1, e l’articolo 62,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (1),
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 2009/138/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 25 novembre 2009, in materia di accesso ed esercizio delle attività di assicurazione e di riassicurazione (solvibilità II) (2), istituisce un sistema moderno, basato sul rischio, in materia di regolamentazione e vigilanza delle imprese di assicurazione e di riassicurazione dell’Unione. Tale sistema è essenziale per garantire che il settore assicurativo sia sicuro e solido e possa offrire prodotti assicurativi sostenibili e promuovere l’economia reale, incoraggiando investimenti a lungo termine e maggiore stabilità.
(2)
La direttiva 2009/138/CE fissa al 31 ottobre 2012 il termine di recepimento e al 1o novembre 2012 il termine di applicazione. Inoltre, tale direttiva fissa al 1o novembre 2012 il termine di abrogazione delle vigenti direttive sull’assicurazione e la riassicurazione (3) (collettivamente denominate «solvibilità I»).
(3)
Il 19 gennaio 2011 la Commissione ha adottato una proposta («proposta Omnibus II») di modifica, tra l’altro, della direttiva 2009/138/CE per tener conto della nuova architettura di vigilanza delle assicurazioni, in particolare dell’istituzione dell’Autorità europea di vigilanza (Autorità europea delle assicurazioni e delle pensioni aziendali e professionali). La proposta Omnibus II comprende anche disposizioni volte a rinviare il termine di recepimento e il termine di applicazione della direttiva 2009/138/CE, nonché il termine di abrogazione di solvibilità I.
(4)
Data la complessità della proposta Omnibus II, esiste il rischio che la stessa non entri in vigore prima del termine di recepimento e del termine di applicazione della direttiva 2009/138/CE. Se tali termini rimanessero invariati, la direttiva 2009/138/CE sarebbe attuata prima dell’entrata in vigore delle disposizioni transitorie e dei pertinenti adeguamenti stabiliti dalla proposta Omnibus II.
(5)
Per evitare obblighi legislativi eccessivamente onerosi a carico degli Stati membri a norma della direttiva 2009/138/CE e successivamente a seguito della nuova architettura prevista dalla proposta Omnibus II, è pertanto opportuno rinviare il termine di recepimento della direttiva 2009/138/CE.
(6)
Per consentire alle autorità di vigilanza e alle imprese di assicurazione e di riassicurazione di prepararsi all’applicazione della nuova architettura di vigilanza, è inoltre opportuno stabilire un termine di applicazione successivo della direttiva 2009/138/CE.
(7)
Per ragioni di certezza del diritto, il termine di abrogazione di solvibilità I dovrebbe essere rinviato di conseguenza.
(8)
Dato il breve periodo di tempo prima della scadenza dei termini fissati dalla direttiva 2009/138/CE, la presente direttiva dovrebbe entrare in vigore immediatamente,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
La direttiva 2009/138/CE è così modificata:
1)
l’articolo 309, paragrafo 1, è così modificato:
a)
al primo comma, la data «31 ottobre 2012» è sostituita dalla data «30 giugno 2013»;
b)
dopo il primo comma è inserito il comma seguente:
«Le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative di cui al primo comma si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2014.»;
2)
all’articolo 310, primo comma, la data «1o novembre 2012» è sostituita dalla data «1o gennaio 2014»;
3)
all’articolo 311, secondo comma, la data «1o novembre 2012» è sostituita dalla data «1o gennaio 2014».
Articolo 2
La presente direttiva entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 3
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Strasburgo, il 12 settembre 2012


Input:
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 653/2014,
annettu 15 päivänä toukokuuta 2014,
asetuksen (EY) N:o 1760/2000 muuttamisesta nautaeläinten elektronisen tunnistamisen ja naudanlihan merkitsemisen osalta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan ja 168 artiklan 4 kohdan b alakohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Vuonna 1997 neuvoston asetuksella (EY) N:o 820/97 (3) lujitettiin nautaeläinten tunnistamista ja jäljitettävyyttä koskevia unionin sääntöjä spongiformisen enkefalopatian (BSE-tauti) aiheuttaman epidemian johdosta, sillä epidemia lisäsi tarvetta jäljittää eläinten siirrot ja alkuperä tavanomaisten korvamerkkien avulla.
(2)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 (4) säädetään, että kunkin jäsenvaltion on otettava käyttöön nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä kyseisen asetuksen mukaisesti.
(3)
Asetuksella (EY) N:o 1760/2000 otetaan käyttöön järjestelmä nautaeläinten jäljittämiseksi ja tunnistamiseksi eläinkohtaisten molempiin korviin kiinnitettävien korvamerkkien, atk-pohjaisten tietokantojen, eläinkohtaisten passien ja tiloilla pidettävien rekisterien avulla.
(4)
Naudanlihan alkuperän jäljittäminen tunnistamisen ja rekisteröimisen avulla on ennakkoehto tuotteen alkuperän merkitsemiselle koko elintarvikeketjussa. Näillä toimenpiteillä varmistetaan kuluttajansuoja ja ihmisten terveyden suojelu sekä lisätään kuluttajien luottamusta.
(5)
Komission 22 päivänä lokakuuta 2009 antamassa tiedonannossa ”Toimintaohjelma hallinnollisen rasituksen keventämiseksi Euroopan unionissa - Alakohtaiset keventämissuunnitelmat ja toimet vuonna 2009” katsotaan, että asetukseen (EY) N:o 1760/2000 ja erityisesti nautaeläinten tunnistamisjärjestelmään ja naudanlihan vapaaehtoiseen merkintäjärjestelmään liittyy tiedonantovelvoite, joka aiheuttaa yrityksille merkittävän rasitteen.
(6)
Elektronisten tunnistusjärjestelmien käyttö voisi yksinkertaistaa jäljittämismenettelyitä, koska tietojen lukeminen ja kirjaaminen tilarekistereihin tapahtuisi automaattisesti ja olisi tarkempaa. Se mahdollistaisi myös eläinten siirtojen automaattisen ilmoittamisen atk-pohjaiseen tietokantaan, mikä parantaisi koko järjestelmän nopeutta, luotettavuutta ja tarkkuutta. Elektronisten tunnistusjärjestelmien käyttö parantaisi myös tiettyjen karjankasvattajille maksettujen suorien tukien hallinnointia.
(7)
Radiotaajuustunnistukseen perustuvat elektroniset tunnistusjärjestelmät ovat parantuneet huomattavasti viimeksi kuluneiden kymmenen vuoden aikana. Radiotaajuustunnistuksen avulla eläinkohtaiset tunnistuskoodit voidaan siirtää nopeammin ja tarkemmin suoraan tietojenkäsittelyjärjestelmiin. Tämä lyhentää mahdollisten tartunnan saaneiden eläinten tai pilaantuneiden elintarvikkeiden jäljittämiseen tarvittavaa aikaa, parantaa tietokantojen luotettavuutta ja lisää valmiuksia toimia nopeasti tautien puhjetessa sekä vähentää henkilöstökustannuksia, vaikka se lisää laitekustannuksia.
(8)
Tämä asetus on yhdenmukainen sen tosiasian kanssa, että elektroniset tunnistusjärjestelmät on jo otettu käyttöön unionissa muiden eläinlajien kuin nautaeläinten osalta; käytössä on lammas- ja vuohieläimiä koskeva pakollinen tunnistusjärjestelmä.
(9)
Koska elektronisten tunnistusjärjestelmien alalla on tapahtunut teknistä edistystä, useat jäsenvaltiot ovat päättäneet ottaa käyttöön nautaeläinten elektronisen tunnistamisen vapaaehtoiselta pohjalta. Tämä johtaa kuitenkin todennäköisesti siihen, että eri jäsenvaltiot tai toimijat kehittävät erilaisia järjestelmiä. Erilaisten järjestelmien kehittäminen estäisi teknisten vaatimusten yhdenmukaistamisen unionissa myöhempänä ajankohtana. Olisi varmistettava, että jäsenvaltioiden elektroniset tunnistusjärjestelmät ovat yhteentoimivia ja asiaan liittyvien ISO-standardien tai muiden tunnustettujen kansainvälisten standardointielinten hyväksymien sellaisten kansainvälisten teknisten vaatimusten mukaisia, joiden avulla voidaan varmistaa vähintään korkeampi suorituskyky kuin ISO-standardeilla.
(10)
Tammikuun 25 päivänä 2005 annetussa komission kertomuksessa ”Mahdollisuuksista ottaa käyttöön nautaeläinten elektroninen tunnistusjärjestelmä” todetaan, että radiotaajuustunnistuksen on osoitettu kehittyneen siinä määrin, että se voidaan jo ottaa käyttöön. Kyseisessä kertomuksessa todetaan myös, että unionissa on erittäin toivottavaa siirtyä nautaeläinten elektroniseen tunnistamiseen, koska tämä edistäisi muun muassa hallinnollisen rasitteen vähentämistä.
(11)
Syyskuun 10 päivänä 2008 annetussa komission tiedonannossa ”Toimintasuunnitelma eläinten terveyttä koskevan EU:n strategian täytäntöönpanemiseksi” todetaan, että komission tehtävänä on yksinkertaistaa tiedonantovelvoitteita, kuten tilarekistereitä ja eläinkohtaisia passeja, nautaeläinten elektronisten tunnistusjärjestelmien käyttöönoton yhteydessä.
(12)
Syyskuun 19 päivänä 2007 antamassaan tiedonannossa EU:n uudesta eläinten terveyttä koskevasta strategiasta vuosiksi 2007-2013 ”Mieluummin ennaltaehkäisy kuin hoito” komissio ehdottaa, että nautaeläinten elektronista tunnistamista tarkasteltaisiin keinona parantaa unionin nykyistä tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää tiedonantovelvoitteiden, kuten tilarekisterit ja eläinkohtaiset passit, yksinkertaistamiseksi, ja esittää sähköisten tietojen vaihtamista nautaeläinpasseista. Tällainen tietojenvaihto edellyttäisi elektronisen tunnistamisen käyttöönottoa ja tietojen reaaliaikaista tallentamista. Tietojenvaihto vähentäisi huomattavasti jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja muille toimijoille koituvia kustannuksia ja muuta rasitetta sekä sitä työmäärää, joka aiheutuu eläinkohtaisten passien tietojen siirtämisestä atk-pohjaisiin tietokantoihin. Tämä asetus on linjassa mainitun aloitteen kanssa.
(13)
Tämän asetuksen odotetaan parantavan talouskasvua, yhteenkuuluvuutta ja kilpailukykyä ja edistävän siten osaltaan joitakin keskeisten unionin strategioiden, myös älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun Eurooppa 2020 -strategian, tärkeimpiä tavoitteita.
(14)
Muutamat kolmannet maat ovat jo antaneet sääntöjä, jotka mahdollistavat elektronisen tunnistamisen alan huipputeknologioiden käytön. Unionin olisi annettava samankaltaisia sääntöjä, sillä ne helpottaisivat kauppaa ja lisäisivät alan kilpailukykyä.
(15)
Uudentyyppisten elektronisten tunnistimien edustaman teknisen kehityksen huomioon ottamiseksi on aiheellista laajentaa asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 säädettyjen tunnistimien soveltamisalaa, jotta elektronisia tunnistimia voidaan käyttää virallisina tunnistimina. Koska vastaavien säännösten käyttöönotto edellyttää huomattavia investointeja, olisi sallittava viiden vuoden siirtymäkausi, jotta jäsenvaltiot saavat riittävästi aikaa valmistautua muutoksiin. Siirtymäkauden aikana tavanomaiset korvamerkit toimivat edelleen nautaeläinten ainoina virallisina tunnistimina.
(16)
Velvoite ottaa käyttöön elektroninen tunnistaminen kaikkialla unionissa voisi vaikuttaa haitallisesti tiettyjen toimijoiden talouteen. Siksi on aiheellista säätää, että elektronisen tunnistamisen tullessa viralliseksi tunnistamisen menetelmäksi pitäjät voisivat käyttää sitä vapaaehtoisesti. Tällaisessa vapaaehtoisessa järjestelmässä elektronisen tunnistamisen ottaisivat käyttöön ne pitäjät, jotka todennäköisesti saisivat siitä taloudellisia etuja, ja toisten pitäjien olisi saatava edelleen käyttää kahta tavanomaista korvamerkkiä eläintensä tunnistamiseksi.
(17)
Eri jäsenvaltioissa on hyvin erilaisia kasvatusjärjestelmiä, maatalouskäytäntöjä ja järjestörakenteita. Jäsenvaltioilla olisi siksi oltava mahdollisuus tehdä elektronisesta tunnistamisesta pakollista alueellaan vasta, kun ne kaikkia näitä tekijöitä - myös pieniin karjankasvattajiin mahdollisesti kohdistuvia vaikutuksia - tarkasteltuaan katsovat sen aiheelliseksi ja kun ne ovat kuulleet naudanliha-alaa edustavia järjestöjä. Unionin sisäiseen eläinten kauppaan liittyvien siirtojen osalta velvollisuus merkitä nautaeläimet elektronisesti olisi kuuluttava jäsenvaltiolle, joka on tehnyt elektronisesta tunnistamisesta pakollista alueellaan. Tämän ei pitäisi merkitä sitä, että tällä jäsenvaltiolla on velvollisuus merkitä uudelleen ne eläimet, jotka on jo merkitty elektronisesti lähtöjäsenvaltiossa.
(18)
Unioniin kolmansista maista tuleviin eläimiin ja lihaan olisi sovellettava tunnistus- ja jäljitettävyysvaatimuksia, joilla saavutetaan vastaava suojelun taso.
(19)
Kun unioniin tuodaan eläviä eläimiä kolmansista maista, niihin olisi sovellettava unioniin saapuessaan samoja tunnistusvaatimuksia kuin unionissa syntyneisiin eläimiin.
(20)
Yksittäiselle eläimelle osoitetuissa kahdessa virallisessa tunnistimessa olisi oltava sama tunnistuskoodi. Sopeutumisvaiheessa, kun elektronisia tunnistimia aletaan käyttää virallisina tunnistimina, ei kuitenkaan voida sulkea pois mahdollisuutta, että tietyissä tapauksissa eläimen alkuperäisen tunnistuskoodin rakenteeseen liittyvät tekniset rajoitukset voivat estää kyseisen koodin siirtämisen elektroniseen tunnistimeen. Näin voi tapahtua silloin, kun eläimen olemassa olevan tunnistuskoodin muodostavat merkit estävät kyseisen koodin muuttamisen elektroniseen muotoon. Tämän vuoksi olisi säädettävä erityisistä siirtymäkauden poikkeuksista, jotta elektronisten tunnistimien käyttö olisi mahdollista myös näissä eläimissä, edellyttäen että eläinten täysi jäljitettävyys on varmistettu ja että yksittäinen eläin ja sen syntymätila voidaan tunnistaa.
(21)
Asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 säädetään, että toimivaltaisen viranomaisen on annettava passi kutakin sellaista eläintä varten, joka on tunnistettava mainitun asetuksen mukaisesti. Tämä aiheuttaa jäsenvaltioille huomattavan hallinnollisen rasitteen. Jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on velvollisuus perustaa atk-pohjainen tietokanta neuvoston direktiivin 64/432/ETY (5) 14 ja 18 artiklan mukaisesti. Koska näiden tietokantojen on pitänyt olla täydessä toimintavalmiudessa 31 päivänä joulukuuta 1999 alkaen, niillä olisi taattava riittävällä tavalla nautaeläinten siirtojen jäljitettävyys kansallisella alueella. Passeja olisi siksi annettava vain sellaisia eläimiä varten, jotka on tarkoitettu unionin sisäiseen kauppaan. Tämän asetuksen säännöksillä ei kuitenkaan saisi estää kansallisia säännöksiä passin myöntämisestä eläimille, joita ei ole tarkoitettu unionin sisäiseen kauppaan.
(22)
Komissio käynnisti tietojen vaihtamista nautaeläinpasseista koskevan BOVEX-pilottihankkeen helpottaakseen jäsenvaltioiden välistä tietojenvaihtoa niin, että samalla varmistetaan eläinten jäljitettävyys niiden unionin sisäisten siirtojen aikana. Heti kun kansallisten atk-pohjaisten tietokantojen välinen tietojenvaihto on täydessä toimintavalmiudessa, vaatimusta eläinkohtaisten passien antamisesta paperimuodossa ei enää pitäisi soveltaa eläimiin, jotka on tarkoitettu unionin sisäisiin siirtoihin. Tämän pitäisi vähentää jäsenvaltioiden ja talouden toimijoiden hallinnollista rasitetta.
(23)
Asetuksen (EY) N:o 1760/2000 II osaston II jakso sisältää naudanlihan vapaaehtoista merkintäjärjestelmää koskevia säännöksiä, joissa säädetään tiettyjen merkintäeritelmien hyväksyttämisestä kyseessä olevan jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella. Tämän järjestelmän soveltamisesta jäsenvaltioille ja talouden toimijoille koituvat hallinnolliset rasitteet ja kustannukset eivät ole oikeassa suhteessa järjestelmän etuihin. Asetuksen hyväksymisen jälkeen annetun lainsäädännön voimaantulon myötä vapaaehtoista merkintäjärjestelmää koskevista erityisistä säännöksistä on tullut tarpeettomia ja ne olisi sen vuoksi kumottava. Toimijoiden oikeudesta antaa kuluttajille lihan ominaisuuksia koskevia tietoja vapaaehtoisten merkintöjen avulla tai kuluttajien oikeudesta saada todennettavia tietoja ei kuitenkaan olisi tingittävä. Tästä syystä samoin kuin kaikenlaisen muun lihan yhteydessä naudanlihan pakollisten merkintöjen lisäksi annettavissa elintarviketiedoissa olisi noudatettava voimassa olevaa horisontaalista lainsäädäntöä, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 1169/2011 (6).
(24)
Lihan merkintöihin liittyvien petosten riskin ehkäisemiseksi ja eurooppalaisten kuluttajien suojelemiseksi olisi tarkastusten ja seuraamusten vaikutuksen oltava riittävän varoittava.
(25)
Asetuksen (EU) N:o 1169/2011 mukaisesti komissio toimitti Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen ainesosana käytetyn lihan alkuperämaata tai lähtöpaikkaa koskevan pakollisen ilmoituksen antamisen osalta. Kertomukseen oli määrä tarvittaessa liittää lainsäädäntöehdotus koko lihan tuotantoketjun avoimuuden lisäämiseksi ja eurooppalaisille kuluttajille tarkoitetun tiedotuksen parantamiseksi. Kun otetaan huomioon viimeaikaiset lihatuotteiden merkintöihin liittyvät ongelmat, jotka ovat vaikuttaneet elintarvikeketjun toimintaan, Euroopan parlamentti ja neuvosto edellyttävät, että kertomus annettaisiin mahdollisimman pian vuoden 2013 toisen puoliskon aikana, ja se hyväksyttiin lopulta 17 päivänä joulukuuta 2013.
(26)
Komissiolle asetuksen (EY) N:o 1760/2000 nojalla siirretty valta olisi Lissabonin sopimuksen voimaantulon vuoksi saatettava yhdenmukaiseksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 ja 291 artiklan kanssa.
(27)
Jotta tarvittavia sääntöjä sovellettaisiin nautaeläinten ja naudanlihan tunnistamisen, rekisteröinnin ja jäljitettävyyden moitteettoman toiminnan takaamiseksi, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat nautaeläinten vaihtoehtoisia tunnistimia, erityisolosuhteita, joissa jäsenvaltioiden sallitaan pidentää tunnistimien kiinnittämisen määräaikaa, jäsenvaltioiden atk-pohjaisten tietokantojen välillä vaihdettavia tietoja, tiettyjen ilmoittamisvelvollisuuksien määräaikaa, tunnistimia koskevia vaatimuksia, tunnistimien lisäämistä liitteessä I vahvistettuun luetteloon, atk-pohjaisessa tietokannassa olevia eläinkohtaisiin passeihin ja kullakin tilalla pidettäviin rekistereihin sisällytettäviä tietoja koskevia sääntöjä, niiden nautaeläinten siirtojen tunnistamista ja rekisteröimistä, joita laidunnetaan vuodenaikojen mukaan eri alueilla, vuorilaiduntaminen mukaan luettuna, tiettyjen tuotteiden merkintäsääntöjä, joiden olisi vastattava asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 vahvistettuja sääntöjä, merkintäsäännöksiä, jotka liittyvät yksinkertaistettuun alkuperän osoittamiseen tapauksissa, joissa eläin vietti hyvin lyhyen ajan jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa se syntyi tai jossa se teurastettiin, sekä määritelmiä ja vaatimuksia, joita sovelletaan käsitteisiin tai käsiteluokkiin, joita voidaan käyttää valmiiksi pakatun tuoreen tai pakastetun naudan- tai vasikanlihan merkinnöissä. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(28)
Jotta voidaan varmistaa asetuksen (EY) N:o 1760/2000 yhdenmukainen täytäntöönpano vaihtoehtoisia tunnistimia käyttävien tilojen rekisteröinnin, jäsenvaltioiden atk-pohjaisten tietokantojen välisen tietojenvaihdon edellyttämien teknisten ominaisuuksien ja yksityiskohtaisten järjestelyjen, tietojenvaihtojärjestelmän täysin toimintakykyiseksi tunnustamisen, tunnistimien muodon ja mallin, elektronisen tunnistamisen käyttöönoton edellyttämien teknisten menettelyjen ja vaatimusten sekä sääntöjen, jotka koskevat tunnistuskoodin rakennetta ja tiettyjen eläinluokkien enimmäiskokoa ja koostumusta, osalta, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (7) mukaisesti.
(29)
Tämän asetuksen täytäntöönpanoa olisi seurattava. Näin ollen komission olisi toimitettava viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta naudanlihan vapaaehtoista merkintää koskevien säännösten osalta ja viimeistään yhdeksän vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta elektronista tunnistamista koskevien säännösten osalta Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomukset, jotka koskevat sekä tämän asetuksen täytäntöönpanoa että pakollisen elektronisen tunnistamisen käyttöönoton teknistä ja taloudellista toteutettavuutta kaikkialla unionissa. Kertomuksiin olisi tarvittaessa liitettävä aiheellisia lainsäädäntöehdotuksia.
(30)
Asetus (EY) N:o 1760/2000 olisi sen vuoksi muutettava tämän mukaisesti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 1760/2000 seuraavasti:
1)
Poistetaan 1 artiklan 2 kohdan toinen virke.
2)
Korvataan 2 artiklan ensimmäinen luetelmakohta seuraavasti:
”-
’eläimellä’ direktiivin 64/432/ETY 2 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettua nautaeläintä, myös kulttuuri- ja urheilutapahtumiin osallistuvaa eläintä,”.
3)
Korvataan 3 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohta seuraavasti:
”a)
tunnistin kunkin eläimen yksilölliseksi tunnistamiseksi;”.
4)
Korvataan 4 artikla seuraavasti:
”4 artikla
Velvoite tunnistaa eläimet
1. Kaikki tilalla olevat eläimet on tunnistettava vähintään kahdella liitteessä I luetellulla ja 3 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen sääntöjen mukaisella toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä tunnistimella. Ainakin yhden tunnistimen on oltava näkyvissä ja siinä on oltava näkyvä tunnistuskoodi.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta ennen 1 päivää tammikuuta 1998 syntyneisiin eläimiin, joita ei ole tarkoitettu unionin sisäiseen kauppaan. Tällaiset eläimet on tunnistettava vähintään yhdellä tunnistimella.
Tekniseen kehitykseen mukauttamisen varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 22 b artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tunnistimien lisäämistä liitteessä I vahvistettuun luetteloon varmistaen samalla niiden yhteentoimivuus.
Tunnistimet osoitetaan tiloille, jaetaan ja kiinnitetään eläimiin toimivaltaisen viranomaisen määrittämällä tavalla.
Molemmissa yksittäiseen eläimeen kiinnitetyissä tunnistimissa, jotka on hyväksytty 3 kohdan ja tämän kohdan nojalla hyväksyttyjen delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten mukaisesti, on oltava sama tunnistuskoodi, jonka avulla eläin ja sen syntymätila voidaan tunnistaa eläimen rekisteröinnin yhteydessä.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tapauksissa, joissa eläimen tunnistuskoodin muodostavat merkit eivät mahdollista sellaisen elektronisen tunnistimen käyttöä, jossa on sama tunnistuskoodi, asianomainen jäsenvaltio voi toimivaltaisen viranomaisensa valvonnassa sallia, että toisessa tunnistimessa on eri koodi, edellyttäen että kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
eläin on syntynyt ennen 3 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettujen täytäntöönpanosäädösten voimaantuloa,
b)
täysi jäljitettävyys on taattu,
c)
yksittäisen eläimen ja sen syntymätilan tunnistaminen on mahdollista;
d)
eläintä ei ole tarkoitettu unionin sisäiseen kauppaan.
3. Jotta varmistetaan asianmukainen jäljitettävyys ja mukauttaminen tekniseen kehitykseen sekä tunnistusjärjestelmän optimaalinen toiminta, komissio antaa 22 b artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteessä I vahvistettuja tunnistimia koskevia vaatimuksia sekä erityisen tunnistimen käyttöönoton edellyttämiä siirtymätoimenpiteitä.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä asiaan liittyviin ISO-standardeihin tai muiden tunnustettujen kansainvälisten standardointielinten hyväksymiin sellaisiin kansainvälisiin teknisiin standardeihin, joiden avulla voidaan varmistaa vähintään korkeampi suorituskyky ja luotettavuus kuin ISO-standardeilla, perustuvat tarvittavat säännöt, jotka koskevat
a)
tunnistimien muotoa ja mallia,
b)
nautaeläinten elektronisen tunnistamisen teknisiä menettelyjä, ja
c)
tunnistuskoodin rakennetta.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 18 päivästä heinäkuuta 2019 käytössä on tarvittava infrastruktuuri, jotta eläimet voidaan tunnistaa tämän asetuksen mukaisena virallisena tunnistimena käytetyn elektronisen tunnistimen perusteella.
Jäsenvaltiot voivat 18 päivästä heinäkuuta 2019 ottaa käyttöön kansallisia säännöksiä, jotka velvoittavat käyttämään elektronista tunnistinta yhtenä niistä kahdesta tunnistimesta, joista säädetään 1 kohdassa.
Toisen alakohdan mukaista mahdollisuutta käyttävien jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle asiaa koskevien kansallisten säännösten teksti sekä asetettava nämä tiedot saataville internetissä. Komissio avustaa jäsenvaltioita tietojen julkistamisessa sisällyttämällä internetsivulleen linkit jäsenvaltioiden asiaan liittyville internetsivuille.
5. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, kulttuuri- ja urheilutapahtumiin, messuja ja näyttelyitä lukuun ottamatta, tarkoitetut nautaeläimet voidaan merkitä sellaisilla vaihtoehtoisilla tunnistimilla, jotka vastaavat 1 kohdassa säädettyjä tunnistusvaatimuksia.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja vaihtoehtoisia tunnistimia käyttävät tilat on rekisteröitävä 5 artiklassa säädettyyn atk-pohjaiseen tietokantaan.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä tällaista rekisteröintiä koskevat tarvittavat säännöt. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Jotta taataan 1 kohdassa säädettyjä tunnistusvaatimuksia vastaaviin vaatimuksiin perustuva jäljitettävyys, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 b artiklan mukaisesti ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja vaihtoehtoisia tunnistimia koskevien vaatimusten osalta, mukaan luettuina niiden käyttöönoton edellyttämät siirtymätoimenpiteet.
Komissio voi vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut vaihtoehtoisten tunnistimien muotoa ja mallia koskevat säännöt, mukaan luettuina niiden käyttöönoton edellyttämät siirtymätoimenpiteet. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
6. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle ja toisilleen tiedoksi alueellaan käytettyjen tunnistimien malli ja tunnistusmenetelmä. Niiden on julkistettava nämä tiedot internetissä. Komissio avustaa jäsenvaltioita tietojen julkistamisessa sisällyttämällä internetsivulleen linkit jäsenvaltioiden asiaan liittyville internetsivuille.”
5)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”4 a artikla
Tunnistimien kiinnittämisen määräaika
1. Edellä 4 artiklan 1 kohdassa säädetyt tunnistimet on kiinnitettävä eläimeen ennen eläimen syntymäjäsenvaltion vahvistaman enimmäismääräajan päättymistä. Enimmäismääräaika lasketaan eläimen syntymästä ja se ei saa ylittää 20:tä päivää.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, eläinten fysiologiseen kehitykseen liittyvistä syistä kyseistä määräaikaa voidaan pidentää 60 päivään eläimen syntymästä.
Eläintä ei saa siirtää syntymätilaltaan ennen kuin siihen on kiinnitetty kaksi tunnistinta.
2. Jotta mahdollistetaan tunnistimien kiinnittäminen käytännön vaikeuksista johtuvissa poikkeusolosuhteissa, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 b artiklan mukaisesti niiden poikkeusolosuhteiden määrittelemiseksi, joissa jäsenvaltiot voivat soveltaa 1 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettua tunnistimien kiinnittämisen määräaikaa pidempiä määräaikoja. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tämän mahdollisuuden käyttämisestä komissiolle.
4 b artikla
Kolmansista maista tulevien eläinten tunnistaminen
1. Kolmannesta maasta unioniin tulevat eläimet, joille on tehtävä eläinlääkintätarkastukset direktiivin 91/496/ETY mukaisesti, ja jotka on tarkoitettu unionin alueella sijaitsevalle vastaanottavalle tilalle, on merkittävä vastaanottavalla tilalla 4 artiklan 1 kohdassa säädetyillä tunnistimilla.
Eläimiin niiden alkuperämaassa eli kolmannessa maassa kiinnitetty alkuperäinen tunnistin on rekisteröitävä 5 artiklassa säädettyyn atk-pohjaiseen tietokantaan yhdessä eläimille vastaanottavassa jäsenvaltiossa annettujen tunnistimien tunnistuskoodin kanssa.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta eläimiin, jotka on tarkoitettu siirrettäviksi suoraan jäsenvaltiossa sijaitsevaan teurastamoon, edellyttäen että eläimet teurastetaan 20 päivän kuluessa näiden direktiivin 91/496/ETY mukaisten eläinlääkintätarkastusten suorittamisesta.
2. Edellä 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tunnistimet on kiinnitettävä eläimiin sen jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa, jossa vastaanottava tila sijaitsee. Tämä määräaika ei saa olla yli 20:tä päivää 1 kohdassa tarkoitettujen eläinlääkintätarkastusten suorittamisesta.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, eläinten fysiologiseen kehitykseen liittyvistä syistä kyseistä määräaikaa voidaan toisen tunnistimen osalta poikkeuksellisesti pidentää 60 päivään eläimen syntymästä.
Edellä 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut kaksi tunnistinta on kaikissa tapauksissa kiinnitettävä eläimiin ennen kuin eläimet siirretään vastaanottavalta tilalta.
3. Jos vastaanottava tila sijaitsee jäsenvaltiossa, joka on ottanut 4 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla käyttöön kansallisia säännöksiä tehdäkseen elektronisen tunnistimen käytöstä pakollista, elektroninen tunnistin on kiinnitettävä eläimiin unionissa sijaitsevalla vastaanottavalla tilalla vastaanottavan jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa. Tämä määräaika ei saa olla yli 20:tä päivää 1 kohdassa tarkoitettujen eläinlääkintätarkastusten suorittamisesta.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, eläinten fysiologiseen kehitykseen liittyvistä syistä kyseistä määräaikaa voidaan toisen tunnistimen osalta poikkeuksellisesti pidentää 60 päivään niiden syntymästä.
Elektroninen tunnistin on kaikissa tapauksissa kiinnitettävä eläimiin ennen kuin ne siirretään vastaanottavalta tilalta.
4 c artikla
Jäsenvaltiosta toiseen siirrettävien eläinten tunnistaminen
1. Jäsenvaltiosta toiseen siirrettävissä eläimissä on säilytettävä niihin 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kiinnitetyt alkuperäiset tunnistimet.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi 18 päivästä heinäkuuta 2019 alkaen kuitenkin sallia
a)
toisen tunnistimen korvaamisen elektronisella tunnistimella siten, että eläimen alkuperäistä tunnistuskoodia ei vaihdeta;
b)
molempien tunnistimien korvaamisen kahdella uudella tunnistimella, joissa on sama uusi tunnistuskoodi. Tätä poikkeusta voidaan soveltaa viiden vuoden ajan 18 päivästä heinäkuuta 2019 silloin, kun eläimen tavanomaisen korvamerkin tunnistuskoodin muodostavat merkit eivät mahdollista saman tunnistuskoodin sisältävän elektronisen tunnistimen käyttöä, ja edellyttäen, että eläin on syntynyt ennen 4 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettujen täytäntöönpanosäädösten voimaantuloa.
2. Jos vastaanottava tila sijaitsee jäsenvaltiossa, joka on ottanut käyttöön kansallisia säännöksiä tehdäkseen elektronisen tunnistimen käytöstä pakollista, elektroninen tunnistin on kiinnitettävä eläimiin viimeistään vastaanottavalla tilalla sen jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa, jossa kyseinen vastanottava tila sijaitsee. Tämä määräaika ei saa olla yli 20:tä päivää siitä päivästä, jona eläimet ovat saapuneet vastaanottavalle tilalle.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, eläinten fysiologiseen kehitykseen liittyvistä syistä kyseistä määräaikaa voidaan toisen tunnistimen osalta pidentää 60 päivään eläimen syntymästä.
Elektroninen tunnistin on kaikissa tapauksissa kiinnitettävä eläimiin ennen kuin ne siirretään vastaanottavalta tilalta.
Ensimmäistä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta eläimiin, jotka on tarkoitettu siirrettäviksi suoraan teurastamoon, joka sijaitsee sellaisen jäsenvaltion alueella, joka on ottanut käyttöön kansallisia säännöksiä tehdäkseen elektronisen tunnistimen käytöstä pakollista.
4 d artikla
Tunnistimen poistaminen, muuttaminen tai korvaaminen
Tunnistimia ei saa poistaa, muuttaa tai korvata ilman toimivaltaisen viranomaisen antamaa lupaa. Tällainen lupa voidaan myöntää vain, kun tunnistimen poistaminen, muuttaminen tai korvaaminen ei vaaranna eläimen jäljitettävyyttä ja kun yksittäisen eläimen ja sen syntymätilan tunnistaminen on mahdollista.
Tunnistuskoodin korvaaminen toisella koodilla on kirjattava 5 artiklassa tarkoitettuun atk-pohjaiseen tietokantaan yhdessä yksittäisen eläimen alkuperäisen tunnistimen tunnistuskoodin kanssa.”
6)
Korvataan 5 artikla seuraavasti:
”5 artikla
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on perustettava atk-pohjainen tietokanta direktiivin 64/432/ETY 14 ja 18 artiklan mukaisesti.
Jäsenvaltiot voivat vaihtaa atk-pohjaisten tietokantojensa tietoja siitä päivästä, jona komissio tunnustaa tietojenvaihtojärjestelmän täysin toimintakykyiseksi. Pitäjän etujen suojaamiseksi tämä vaihto on tehtävä niin, että taataan tietosuoja ja estetään mahdolliset väärinkäytökset.
Komissio antaa delegoituja säädöksiä 22 b artiklan mukaisesti vahvistaakseen jäsenvaltioiden atk-pohjaisten tietokantojen välillä vaihdettavia tietoja koskevat säännöt sähköisen tietojenvaihdon varmistamiseksi jäsenvaltioiden välillä.
Täytäntöönpanosäädöksillä komissio vahvistaa tietojenvaihdon tekniset ehdot ja tunnustaa tietojenvaihtojärjestelmän täysin toimintakykyiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.”
7)
Korvataan 6 artikla seuraavasti:
”6 artikla
1. Jos jäsenvaltio ei vaihda tietoja muiden jäsenvaltioiden kanssa sähköisesti 5 artiklassa tarkoitetun sähköisen tietojenvaihtojärjestelmän välityksellä, on tapahduttava seuraavaa:
a)
kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on annettava kutakin unionin sisäiseen kauppaan tarkoitettua eläintä varten passi, joka perustuu kyseisen jäsenvaltion luomassa atk-pohjaisessa tietokannassa oleviin tietoihin;
b)
passin on seurattava kunkin sellaisen eläimen mukana, jota varten passi on annettu, aina, kun eläin siirretään jäsenvaltiosta toiseen;
c)
eläimen saavuttua vastaanottavalle tilalle eläimen mukana seuraava passi on luovutettava sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa vastaanottava tila sijaitsee.
2. Jotta mahdollistetaan eläinten siirtojen jäljittäminen jäsenvaltiossa sijaitsevalle alkuperätilalle, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 b artiklan mukaisesti atk-pohjaisessa tietokannassa olevia eläinkohtaiseen passiin sisällytettäviä tietoja koskevien sääntöjen vahvistamiseksi, mukaan luettuina sääntöjen käyttöönoton edellyttämät siirtymätoimenpiteet.”
8)
Lisätään artikla seuraavasti:
”6 a artikla
Tämän asetuksen säännöksillä ei saa estää jäsenvaltioita hyväksymästä kansallisia säännöksiä, jotka koskevat passin myöntämistä eläimille, joita ei ole tarkoitettu unionin sisäiseen kauppaan.”
9)
Muutetaan 7 artikla seuraavasti:
a)
muutetaan 1 kohta seuraavasti:
i)
korvataan toinen luetelmakohta seuraavasti:
”-
ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki eläinten siirrot tilalle ja tilalta sekä kaikki tilalla tapahtuvat eläinten syntymät ja kuolemat sekä näiden tapahtumien päivämäärät asianomaisen jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa; tämän määräajan on oltava vähintään kolme päivää ja enintään seitsemän päivää ajankohdasta, jona jokin näistä tapahtumista tapahtui; jäsenvaltiot voivat pyytää komissiota pidentämään seitsemän päivän pituista määräaikaa.”;
ii)
lisätään alakohta seuraavasti:
”Jotta voidaan ottaa huomioon käytännön vaikeudet poikkeustapauksissa, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 b artiklan mukaisesti niiden poikkeuksellisten olosuhteiden määrittelemiseksi, joissa jäsenvaltiot voivat pidentää ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa säädettyä seitsemän päivän määräaikaa, ja kyseisen pidennyksen pituuden vahvistamiseksi enintään 14 päivään ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun seitsemän päivän määräajan jälkeen.”;
b)
korvataan 2 kohta seuraavasti:
”2. Jotta varmistetaan nautaeläinten asianmukainen ja tehokas jäljitettävyys, kun eläimiä laidunnetaan vuodenaikojen mukaan eri alueilla, siirretään komissiolle valta antaa 22 b artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat jäsenvaltioita tai jäsenvaltion osia, joissa on sovellettava kausittaista laiduntamista koskevia erityisiä sääntöjä, mukaan luettuina kausittaisen laiduntamisen ajanjaksot, pitäjien erityiset velvoitteet, tilan rekisteröintiä ja tällaisten nautaeläinten siirtojen rekisteröintiä koskevat säännöt sekä sääntöjen käyttöönoton edellyttämät siirtymätoimenpiteet.”;
c)
lisätään kohdat seuraavasti:
”5. Poiketen siitä, mitä 4 kohdassa säädetään, rekisterin pitämisen on oltava vapaaehtoista pitäjille,
a)
joilla on yhteys 5 artiklassa säädettyyn atk-pohjaiseen tietokantaan, joka jo sisältää tiedot, jotka rekisteriin on määrä kirjata; sekä
b)
jotka huolehtivat tai ovat huolehtineet siitä, että ajantasainen tieto tallennetaan suoraan 5 artiklassa säädettyyn atk-pohjaiseen tietokantaan.
6. Jotta varmistetaan tässä artiklassa tarkoitettuun tilarekisteriin sisällytettävien tietojen paikkansapitävyys ja luotettavuus, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 b artiklan mukaisesti näitä tietoja koskevien tarvittavien sääntöjen vahvistamiseksi, mukaan luettuina niiden käyttöönoton edellyttämät siirtymätoimenpiteet.”
10)
Kumotaan 8 artikla.
11)
Lisätään artikla seuraavasti:
”9 a artikla
Koulutus
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki eläinten tunnistamisesta ja rekisteröimisestä vastuussa olevat henkilöt ovat saaneet ohjeita ja neuvoja tämän asetuksen asiaa koskevista säännöksistä sekä kaikista komission tämän asetuksen nojalla antamista delegoiduista säädöksistä ja täytäntöönpanosäädöksistä.
Aina kun asiaan liittyviä säännöksiä muutetaan, muutoksia koskevat tiedot on asetettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden saataville.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että saatavilla on asianmukaista koulutusta.
Komissio helpottaa parhaiden käytäntöjen jakamista tietojen ja koulutuksen laadun parantamiseksi kaikkialla unionissa.”
12)
Kumotaan 10 artikla.
13)
Korvataan 12 artikla seuraavasti:
”12 artikla
Tässä osastossa tarkoitetaan:
1)
’naudanlihalla’ CN-koodeihin 0201, 0202, 0206 10 95 ja 0206 29 91 kuuluvia tuotteita;
2)
’merkinnällä’ merkinnän tekemistä yksittäiseen lihapalaan tai yksittäisiin lihapaloihin tai niiden pakkauksiin ja muiden kuin esipakattujen tuotteiden osalta asianmukaisten tietojen antamista kirjallisesti ja näkyvällä tavalla kuluttajalle myyntipaikassa;
3)
’järjestöllä’ yhden tai useamman osa-alueen toimijoiden ryhmää naudanlihakaupan alalla;
4)
’jauhelihalla’ luuttomaksi leikattua lihaa, joka on hakattu hienoksi ja joka sisältää suolaa vähemmän kuin yhden prosentin ja joka kuuluu koodeihin 0201, 0202, 0206 10 95 ja 0206 29 91;
5)
’leikkuujätteillä’ ihmisravinnoksi kelpaaviksi todettuja pieniä lihapaloja, jotka syntyvät yksinomaan ruhojen luuttomaksi leikkaamisen ja/tai lihan paloittelun yhteydessä;
6)
’lihapaloilla’ pieniksi kuutioiksi, viipaleiksi tai muiksi sellaisiksi yksittäisiksi annospaloiksi leikattua lihaa, joita toimijan ei enää tarvitse leikata ennen niiden myymistä lopulliselle kuluttajalle ja jotka lopullinen kuluttaja voi käyttää sellaisenaan. Tämän määritelmän ulkopuolelle on jätetty jauheliha ja leikkuujätteet.”
14)
Muutetaan 13 artikla seuraavasti:
a)
kumotaan 3 ja 4 kohta;
b)
korvataan 5 kohdan a alakohdan johdantolause seuraavasti:
”a)
Toimijoiden ja järjestöjen on sisällytettävä merkintöihin myös seuraavat tiedot:”;
c)
lisätään kohta seuraavasti:
”6. Jotta vältetään niiden jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden, joissa eläimet on kasvatettu, naudanlihan tarpeeton toistaminen merkinnöissä, siirretään komissiolle valta antaa 22 b artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yksinkertaistettua esitystapaa tapauksissa, joissa eläin vietti hyvin lyhyen ajan jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa se syntyi tai jossa se teurastettiin.
Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen eläinryhmien enimmäiskokoa ja koostumusta koskevat säännöt ottaen huomioon niiden eläinryhmien homogeenisuutta koskevat rajoitukset, joista kyseiset lihapalat ja leikkuujätteet ovat peräisin. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.”
15)
Korvataan 14 artiklan neljäs kohta seuraavasti:
”Jotta varmistetaan yhdenmukaisuus tässä jaksossa vahvistettujen horisontaalisten merkintäsääntöjen kanssa, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 b artiklan mukaisesti sellaisten naudanlihan leikkuujätteitä ja leikattua naudanlihaa koskevien sääntöjen vahvistamiseksi jauhelihan sääntelyn yhteydessä saatujen kokemusten perusteella, jotka vastaavat tämän artiklan kolmessa ensimmäisessä kohdassa annettuja säännöksiä.”
16)
Korvataan 15 artikla seuraavasti:
”15 artikla
Kolmansista maista tulevan naudanlihan pakollinen merkintäjärjestelmä
Poiketen siitä, mitä 13 artiklassa säädetään, unionin alueelle tuotava naudanliha, josta ei ole saatavilla kaikkia 13 artiklassa säädettyjä tietoja, on merkittävä seuraavasti:
”Alkuperä: muu kuin EU” ja ”Teurastusmaa: (kolmannen maan nimi)”.”
17)
Joulukuun 13 päivästä 2014:
a)
korvataan II osaston II jakson otsikko sanoilla ”Vapaaehtoiset merkinnät”;
b)
kumotaan 16, 17 ja 18 artikla; ja
c)
lisätään II osaston II jaksoon artikla seuraavasti:
”15 a artikla
Yleiset säännöt
Muiden kuin 13, 14 ja 15 artiklassa tarkoitettujen elintarviketietojen, jotka naudanlihaa kaupan pitävät toimijat ja järjestöt ovat vapaaehtoisesti lisänneet merkintöihin, on oltava puolueettomia, toimivaltaisten viranomaisten todennettavissa ja kuluttajien ymmärrettävissä.
Kyseisten tietojen on oltava merkintöjä koskevan horisontaalisen lainsäädännön ja erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 (8) mukaisia.
Jos naudanlihaa kaupan pitävät toimijat ja järjestöt eivät noudata ensimmäisessä ja toisessa kohdassa tarkoitettuja velvoitteita, toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava 22 artiklassa säädettyjä asianmukaisia seuraamuksia.
Siirretään komissiolle valta antaa 22 b artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat määritelmiä ja vaatimuksia, joita sovelletaan käsitteisiin tai käsiteluokkiin, joita voidaan käyttää valmiiksi pakatun tuoreen tai pakastetun naudan- tai vasikanlihan merkinnöissä.
(8) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1169/2011, annettu 25 päivänä lokakuuta 2011, elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta (EUVL L 304, 22.11.2011, s. 18).”"
18)
Kumotaan 19, 20 ja 21 artikla.
19)
Korvataan 22 artikla seuraavasti:
”22 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tämän asetuksen noudattamisen varmistamiseksi.
Säädetyt tarkastukset eivät saa rajoittaa niitä tarkastuksia, joita komissio voi asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan mukaisesti suorittaa.
Seuraamusten, joita jäsenvalio määrää pitäjille taikka naudanlihaa kaupan pitäville toimijoille tai järjestöille, on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
Toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava vuosittain eläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskevia virallisia tarkastuksia vähimmäismäärä, joka kattaa kolme prosenttia tiloista.
Toimivaltaisen viranomaisen on lisättävä toisessa alakohdassa tarkoitettua virallisten tarkastusten vähimmäismäärää heti kun on osoitettu, että eläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskevia säännöksiä ei ole noudatettu.
Toimivaltaisen viranomaisen on valittava tarkastettavat tilat riskianalyysin perusteella.
Kunkin jäsenvaltion on toimitettava vuosittain komissiolle virallisten tarkastusten täytäntöönpanoa edellisenä vuonna koskeva kertomus viimeistään 31 päivänä elokuuta.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä pitäjälle hallinnollisia seuraamuksia seuraavasti:
a)
jos tilalla on yksi tai useampi eläin, joka ei täytä mitään tämän asetuksen I osastossa säädettyä vaatimusta, kaikkia eläinten siirtoja kyseisen pitäjän tilalle tai tilalta rajoitetaan;
b)
sellaisten eläinten osalta, jotka eivät täytä I osastossa säädettyjä tunnistus- ja rekisteröintivaatimuksia kokonaan, asetetaan välitön ainoastaan kyseisten eläinten siirtämistä koskeva rajoitus, kunnes vaatimukset täytetään kokonaan;
c)
jos tietyllä tilalla on yli 20 prosenttia sellaisia eläimiä, jotka eivät täytä tämän asetuksen I osastossa säädettyjä tunnistus- ja rekisteröintivaatimuksia kokonaan, asetetaan välitön kaikkien tällä tilalla olevien eläinten siirtämistä koskeva rajoitus; sellaisten tilojen osalta, joilla on enintään kymmenen eläintä, tätä toimenpidettä sovelletaan ainoastaan, jos kahta eläintä ei pystytä täysin tunnistamaan I osastossa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti;
d)
jos eläimen pitäjä ei voi todistettavasti tunnistaa ja jäljittää eläintä, se määrätään tarvittaessa hävitettäväksi ilman korvausta eläimen terveyteen ja elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä riskeistä tehdyn arvion perusteella;
e)
jos pitäjä ei ilmoita toimivaltaiselle viranomaiselle eläinten siirroista tilalle ja tilalta 7 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti, toimivaltaisen viranomaisen on rajoitettava eläinten siirtoja kyseiselle tilalle ja kyseiseltä tilalta;
f)
jos pitäjä ei ilmoita eläimen syntymästä tai kuolemasta toimivaltaiselle viranomaiselle 7 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti, toimivaltaisen viranomaisen on rajoitettava eläinten siirtoja kyseiselle tilalle ja kyseiseltä tilalta;
g)
jos pitäjä jättää toistuvasti maksamatta 9 artiklassa tarkoitetun kustannuksen, jäsenvaltiot voivat rajoittaa eläinten siirtoja kyseisen pitäjän tilalle ja tilalta.
3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, tapauksissa, joissa naudanlihaa kaupan pitävät toimijat ja järjestöt ovat naudanlihaa koskevissa merkinnöissään jättäneet noudattamatta niille tämän asetuksen II osastossa säädettyjä velvoitteita, jäsenvaltiot voivat tarvittaessa ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti edellyttää kyseisen naudanlihan poistamista markkinoilta. Jäsenvaltiot voivat 1 kohdassa tarkoitettujen seuraamusten lisäksi
a)
jos kyseessä oleva liha on asiaan liittyvien eläinlääkintä- ja hygieniasääntöjen mukaista, sallia, että tällainen naudanliha:
i)
saatetaan markkinoille sen jälkeen, kun siihen on kiinnitetty unionin vaatimusten mukaiset merkinnät, tai
ii)
toimitetaan suoraan jalostettavaksi muiksi kuin 12 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuiksi tuotteiksi;
b)
määrätä kyseisten naudanlihaa kaupan pitävien toimijoiden ja järjestöjen hyväksynnän peruutettavaksi tai sen voimassaolo keskeytettäväksi.
4. Komission asiantuntijoiden on yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa
a)
todennettava, että jäsenvaltiot täyttävät tämän asetuksen vaatimukset;
b)
tehtävä paikan päällä tarkastuksia sen varmistamiseksi, että tarkastukset tehdään tämän asetuksen mukaisesti.
5. Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus tehdään paikan päällä, on annettava komission asiantuntijoille kaikki se apu, joka on tarpeen heidän tehtäviensä suorittamiseksi. Tarkastusten tuloksista on keskusteltava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa ennen lopullisen kertomuksen laatimista ja jakamista. Tähän kertomukseen on tarvittaessa sisällytettävä jäsenvaltioille suosituksia tämän asetuksen noudattamisen parantamiseksi.”
20)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”22 a artikla
Toimivaltaiset viranomaiset
Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen, joka vastaa tämän asetuksen säännösten ja komission tämän asetuksen perusteella antamien säädösten noudattamisen varmistamisesta.
Niiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille näiden viranomaisten nimet.
22 b artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 17 päivästä heinäkuuta 2014 viiden vuoden ajaksi 4 artiklan 1, 3 ja 5 kohdassa, 4 a artiklan 2 kohdassa, 5 artiklassa, 6 artiklan 2 kohdassa, 7 artiklan 1, 2 ja 6 kohdassa, 13 artiklan 6 kohdassa, 14 artiklan 4 kohdassa ja 15 a artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 4 artiklan 1, 3 ja 5 kohdassa, 4 a artiklan 2 kohdassa, 5 artiklassa, 6 artiklan 2 kohdassa, 7 artiklan 1, 2 ja 6 kohdassa, 13 artiklan 6 kohdassa, 14 artiklan 4 kohdassa ja 15 a artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevien 4 artiklan 1, 3 ja 5 kohdan, 4 a artiklan 2 kohdan, 5 artiklan, 6 artiklan 2 kohdan, 7 artiklan 1, 2 ja 6 kohdan, 13 artiklan 6 kohdan, 14 artiklan 4 kohdan ja 15 a artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.”
21)
Korvataan 23 artikla seuraavasti:
”23 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa 4 artiklan 3 ja 5 kohdan, 5 artiklan ja 13 artiklan 6 kohdan nojalla annettujen täytäntöönpanosäädösten osalta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (9) 58 artiklalla perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea.
Tämä komitea on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 182/2011 (10) tarkoitettu komitea.
2. Kun tähän kohtaan viitataan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
Kun komitean lausunto on tarkoitus hankkia kirjallista menettelyä noudattaen, tämä menettely päätetään tuloksettomana, jos komitean puheenjohtaja lausunnon antamiselle asetetussa määräajassa niin päättää tai komitean jäsenten yksinkertainen enemmistö sitä pyytää.
(9) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002, annettu 28 päivänä tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä (EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1)."
(10) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).”"
22)
Lisätään artikla seuraavasti:
”23 a artikla
Kertomus ja lainsäädännöllinen kehitys
Viimeistään
-
18 päivänä heinäkuuta 2019 vapaaehtoista merkintää koskevien säännösten osalta ja
-
18 päivänä heinäkuuta 2023 elektronista tunnistamista koskevien säännösten osalta
komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa käsitellään tämän asetuksen täytäntöönpanoa ja vaikutuksia, mukaan luettuna ensimmäisen kertomuksen osalta mahdollisuus tarkistaa vapaaehtoista merkintää koskevia säännöksiä ja toisen kertomuksen osalta pakollisen elektronisen tunnistamisen käyttöönoton tekninen ja taloudellinen toteutettavuus kaikkialla unionissa.
Kertomuksiin liitetään tarvittaessa aiheellisia lainsäädäntöehdotuksia.”
23)
Lisätään liite seuraavasti:
”LIITE I
TUNNISTIMET
A)
TAVANOMAINEN KORVAMERKKI
18 PÄIVÄSTÄ HEINÄKUUTA 2019 ALKAEN
B)
ELEKTRONINEN TUNNISTIN (ELEKTRONINEN KORVAMERKKI)
C)
ELEKTRONINEN TUNNISTIN (PÖTSIIN SIJOITETTAVA BOLUS)
D)
ELEKTRONINEN TUNNISTIN (INJEKTOITAVA TRANSPONDERI)”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 15 päivänä toukokuuta 2014.


Input:
REGULAMENTUL (UE) NR. 714/2014 AL COMISIEI
din 25 iunie 2014
de interzicere a pescuitului de ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° V, și în Marea Mediterană de către navele care arborează pavilionul Greciei
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului (1), în special articolul 36 alineatul (2),
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 43/2014 al Consiliului (2) stabilește cotele pentru 2014.
(2)
Conform informațiilor primite de Comisie, capturile din stocul menționat în anexa la prezentul regulament efectuate de nave care arborează pavilionul statului membru menționat în aceeași anexă sau care sunt înmatriculate în respectivul stat membru au epuizat cota alocată pentru 2014.
(3)
Prin urmare, este necesară interzicerea pescuitului din acest stoc,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Epuizarea cotei
Cota de pescuit alocată pentru 2014 statului membru menționat în anexa la prezentul regulament pentru stocul indicat în aceeași anexă se consideră epuizată de la data stabilită în respectiva anexă.
Articolul 2
Interdicții
Activitățile de pescuit din stocul menționat în anexa la prezentul regulament efectuate de nave care arborează pavilionul statului membru menționat în aceeași anexă sau care sunt înmatriculate în respectivul stat membru se interzic începând de la data stabilită în anexă. După această dată, se interzic păstrarea la bord, transferul, transbordarea sau debarcarea peștelui din stocul respectiv capturat de către navele în cauză.
Articolul 3
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 25 iunie 2014.


Input:
KOMISIJAS LĒMUMS
(2013. gada 4. marts)
attiecībā uz norādījumiem par darbībām, kas vajadzīgas, lai piedalītos EMAS saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1221/2009 par organizāciju brīvprātīgu dalību Kopienas vides vadības un audita sistēmā (EMAS)
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 1114)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2013/131/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Regulu (EK) Nr. 1221/2009 par organizāciju brīvprātīgu dalību Kopienas vides vadības un audita sistēmā (EMAS), kā arī par Regulas (EK) Nr. 761/2001 un Komisijas Lēmumu 2001/681/EK un 2006/193/EK atcelšanu (1) un jo īpaši tās 46. panta 5. punktu,
tā kā:
Uzņēmumiem un citām organizācijām būtu jāsaņem papildu informācija un norādījumi par darbībām, kas nepieciešamas, lai piedalītos EMAS,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Lai sniegtu papildu skaidrojošu informāciju par darbībām, kas nepieciešamas, lai piedalītos EMAS, Komisija pieņem šos norādījumus.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2013. gada 4. martā


Input:
DIRETIVA DELEGADA 2014/14/UE DA COMISSÃO
de 18 de outubro de 2013
que altera, para efeitos de adaptação ao progresso técnico, o anexo III da Diretiva 2011/65/UE do Parlamento Europeu e do Conselho no que respeita a uma isenção para 3,5 mg de mercúrio por lâmpada em lâmpadas fluorescentes compactas de casquilho simples para iluminação geral, de potência 30 W e com uma vida útil igual ou superior a 20 000 h
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Diretiva 2011/65/UE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 8 de junho de 2011, relativa à restrição do uso de determinadas substâncias perigosas em equipamentos elétricos e eletrónicos (1), nomeadamente o seu artigo 5.o, n.o 1, alínea a),
Considerando o seguinte:
(1)
A Diretiva 2011/65/UE proíbe a utilização de mercúrio nos equipamentos elétricos e eletrónicos colocados no mercado.
(2)
As lâmpadas fluorescentes compactas de casquilho simples para iluminação geral de potência 30 W e com uma vida útil igual ou superior a 20 000 h necessitam de 3,5 mg de mercúrio, a fim de evitar falhas na emissão de luz durante a vida útil do produto. Não existem, neste momento, substitutos adequados.
(3)
A Diretiva 2011/65/UE deve, por conseguinte, ser alterada em conformidade,
ADOTOU A PRESENTE DIRETIVA:
Artigo 1.o
O anexo III da Diretiva 2011/65/UE é alterado em conformidade com o anexo da presente diretiva.
Artigo 2.o
1. Os Estados-Membros porão em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente diretiva até ao último dia do sexto mês após a sua entrada em vigor. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão de imediato o texto dessas disposições.
Quando os Estados-Membros adotarem as referidas disposições, estas devem incluir uma referência à presente diretiva ou ser acompanhadas dessa referência aquando da sua publicação oficial. Os Estados-Membros estabelecem o modo como deve ser feita a referência.
2. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão o texto das principais disposições de direito nacional que adotarem no domínio abrangido pela presente diretiva.
Artigo 3.o
A presente diretiva entra em vigor no vigésimo dia a contar da data da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 4.o
Os Estados-Membros são os destinatários da presente diretiva.
Feito em Bruxelas, em 18 de outubro de 2013.


Input:
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 782/2013
2013 m. rugpjūčio 14 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 66/2010 dėl ES ekologinio ženklo III priedas
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 66/2010 dėl ES ekologinio ženklo (1), ypač į jo 15 straipsnį,
kadangi:
(1)
siekiant paskatinti plačiau naudoti ES ekologinį ženklą ir paskatinti tuos, kurių gaminiai atitinka ES ekologinio ženklo kriterijus, ES ekologinio ženklo naudojimo sąnaudos turėtų būti kuo mažesnės, tačiau jų turi užtekti ES ekologinio ženklo sistemos naudojimo sąnaudoms padengti;
(2)
Reglamente (EB) Nr. 66/2010 numatyta galimybė prireikus deramai padidinti nustatytus didžiausius mokesčius;
(3)
kompetentingos įstaigos atliko vidaus vertinimą, siekdamos nustatyti, ar dabartinio dydžio mokesčių užtenka visoms užduotims, kurias jų prašoma atlikti ES ekologinio ženklo sistemos naudojimo tikslais, įvykdyti;
(4)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Reglamento (EB) Nr. 66/2010 16 straipsniu įsteigto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 66/2010 III priedas pakeičiamas šio reglamento priede pateiktu tekstu.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. rugpjūčio 14 d.


Input:
РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1082/2012 НА КОМИСИЯТА
от 9 ноември 2012 година
за изменение на Регламент (ЕС) № 185/2010 по отношение на валидирането на сигурността във въздухоплаването в ЕС
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 300/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г. относно общите правила в областта на сигурността на гражданското въздухоплаване и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2320/2002 (1), и по-специално член 4, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕС) № 185/2010 на Комисията от 4 март 2010 г. за установяване на подробни мерки за прилагането на общите основни стандарти за сигурност във въздухоплаването (2) не съдържа подробни правила относно валидирането на сигурността във въздухоплаването в ЕС. Необходимо е да се въведат такива правила с цел да се хармонизират условията, при които се установява съответствие на сигурността във въздухоплаването.
(2)
Поради това Регламент (ЕС) № 185/2010 следва да бъде съответно изменен.
(3)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по сигурност на гражданското въздухоплаване, създаден по силата на член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 300/2008,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕС) № 185/2010 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Държавите членки представят на Комисията доказателства за приноса си за прилагането на точка 11.6 във връзка с точка 6.8 от приложението към Регламент (ЕС) № 185/2010 не по-късно от 31 януари 2013 г.
Независимите валидатори, сертифицирани преди влизането в сила на настоящия регламент, остават квалифицирани за извършване на валидиране на сигурността във въздухоплаването в ЕС на познати изпращачи в държавите членки до изтичането на срока на сертификата или за срок от пет години, като се прилага по-краткият от двата срока.
Член 3
Комисията ще оцени прилагането на мерките, предвидени в настоящия регламент, и ако е уместно, ще изготви предложение най-късно до 30 юни 2015 г.
Член 4
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 9 ноември 2012 година.