Input:
BESLUIT 2013/497/GBVB VAN DE RAAD
van 10 oktober 2013
houdende wijziging van Besluit 2010/413/GBVB betreffende beperkende maatregelen tegen Iran
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de Europese Unie, en met name artikel 29,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De Raad heeft op 26 juli 2010 Besluit 2010/413/GBVB (1) vastgesteld.
(2)
De aanwijzingscriteria inzake reisbeperkingen naar de Unie en de bevriezing van tegoeden, welke gelden voor personen en entiteiten die op een lijst geplaatste personen of entiteiten hebben geholpen om de bepalingen van de toepasselijke Resoluties van de Veiligheidsraad van de Verenigde Naties of van Besluit 2010/413/GBVB te ontwijken of te overtreden, dient te worden aangepast zodat zij van toepassing zijn op personen en entiteiten die zelf die bepalingen hebben ontweken of overtreden.
(3)
Besluit 2010/413/GBVB dient derhalve dienovereenkomstig te worden gewijzigd,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
Besluit 2010/413/GBVB wordt als volgt gewijzigd:
1)
artikel 19, lid 1, onder b), wordt vervangen door:
"b)
andere, niet onder bijlage I vallende personen, die zich bezighouden met, rechtstreeks betrokken zijn bij, dan wel steun verlenen aan proliferatiegevoelige nucleaire activiteiten van Iran of aan de ontwikkeling van systemen voor de overbrenging van kernwapens, mede doordat zij betrokken zijn bij de aanschaf van voorwerpen, goederen, uitrusting, materialen of technologie waarvoor een verbod geldt, of personen die namens hen of op hun aanwijzing handelen, of personen die de bepalingen van VNVR-Resoluties 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) en 1929 (2010) of van dit besluit hebben ontweken of overtreden, dan wel op een lijst geplaatste personen of entiteiten hebben geholpen om deze bepalingen te ontwijken of te overtreden, alsmede andere leden van de Islamitische Revolutionaire Garde, en personen die optreden namens de Islamitische Revolutionaire Garde of de Islamic Republic of Iran Shipping Lines, en personen die de Islamitische Revolutionaire Garde en de Islamic Republic of Iran Shipping Lines of entiteiten die hun eigendom zijn of onder hun zeggenschap staan of die namens hen handelen, voorzien van verzekering of andere essentiële diensten, als vermeld in bijlage II;";
2)
artikel 20, lid 1, onder b), wordt vervangen door:
"b)
niet onder bijlage I vallende personen en entiteiten die zich bezighouden met, rechtstreeks betrokken zijn bij, dan wel steun verlenen aan proliferatiegevoelige nucleaire activiteiten van Iran of aan de ontwikkeling van systemen voor de overbrenging van kernwapens, mede doordat zij betrokken zijn bij de aanschaf van voorwerpen, goederen, uitrusting, materialen of technologie waarvoor een verbod geldt, dan wel personen of entiteiten die namens hen of op hun aanwijzing handelen of entiteiten ten aanzien waarvan zij, ook op onrechtmatige wijze, de eigendom of de zeggenschap hebben, of personen en entiteiten die de bepalingen van VNVR-Resoluties 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) en 1929 (2010) of van dit besluit hebben ontweken of overtreden, dan wel op een lijst geplaatste personen of entiteiten hebben geholpen om die bepalingen te ontwijken of te overtreden, alsmede andere leden en entiteiten van de Islamitische Revolutionaire Garde en de Islamic Republic of Iran Shipping Lines, en entiteiten die eigendom zijn of onder zeggenschap staan van deze of personen en entiteiten die optreden namens deze of personen en entiteiten die de Islamitische Revolutionaire Garde en de Islamic Republic of Iran Shipping Lines, of entiteiten die hun eigendom zijn of onder hun zeggenschap staan, of die namens hen handelen, voorzien van verzekering of andere essentiële diensten, als opgesomd in bijlage II;".
Artikel 2
Dit besluit treedt in werking op de datum van zijn bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Gedaan te Luxemburg, 10 oktober 2013.


Input:
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 505/2014
(2014. gada 15. maijs),
ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumu attiecībā uz karameles krāsvielu (E 150a-d) izmantošanu alū un iesala dzērienos
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regulu (EK) Nr. 1333/2008 par pārtikas piedevām (1) un jo īpaši tās 10. panta 3. punktu,
tā kā:
(1)
Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumā ir noteikts Savienības atļauto pārtikas piedevu saraksts un to lietošanas nosacījumi.
(2)
Minēto sarakstu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1331/2008 (2) 3. panta 1. punktā minēto vienoto procedūru var grozīt vai nu pēc Komisijas iniciatīvas, vai pēc pieteikuma saņemšanas.
(3)
Karameles krāsvielas ir pārtikas krāsvielas, kas patlaban ir apstiprinātas lietošanai un iekļautas Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumā. Šajā apstiprinājumā ņemtas vērā pieļaujamās diennakts devas (PDD), ko 1987., 1990. un 1996. gadā noteikusi Pārtikas zinātniskā komiteja.
(4)
Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (“Iestāde”) 2011. gada 3. februārī sniedza atzinumu par karameles krāsvielu kā pārtikas piedevu nekaitīguma atkārtotu izvērtēšanu (3). Šajā atzinumā Iestāde šai grupai noteica kopējo PDD: 300 mg/kg ķermeņa svara dienā. Šajā grupā amonija karamelei (E 150c) tika noteikta atsevišķa PDD: 100 mg/kg ķermeņa svara dienā. Iestāde secināja, ka bērnu un pieaugošo paredzamā ekspozīcija caur uzturu karamelei (E 150a), amonija karamelei (E 150c) un amonija sulfīta karamelei (E 150d), uzņemot tās ar pārtiku, var pārsniegt noteiktās PDD.
(5)
Iestāde 2012. gada 3. decembrī nāca klajā ar paziņojumu, kurā sniegts atjaunināts ekspozīcijas novērtējums attiecībā uz karameles krāsvielām E 150a, E 150c un E 150d, un secināja, ka paredzamā ekspozīcija caur uzturu ir ievērojami zemāka par to, kas noteikta iepriekšējā atzinumā (4). Tomēr Iestāde secināja, ka mazi bērni un pieaugušie joprojām varētu pārsniegt amonija karamelei (E 150c) noteikto PDD. Mazu bērnu gadījumā augsta patēriņa situācijā PDD tika nedaudz pārsniegta (6 %) tikai vienā dalībvalstī, savukārt pieaugušo gadījumā PDD tika pārsniegta par 5-51 % piecās dalībvalstīs. Izvērtējušas sīkāku informāciju par amonija karameles (E 150c) faktisko izmantojumu, attiecīgās dalībvalstis apliecināja, ka šīs vielas faktiskais uzņemtais daudzums ir ievērojami mazāks. Tomēr, ņemot vērā, ka alus ir galvenais pieaugušo ekspozīcijas avots, ir lietderīgi grozīt lietošanas nosacījumus un noteikt amonija karameles (E 150c) maksimālo daudzumu, ko atļauts lietot 14.2.1. pārtikas apakškategorijā “Alus un iesala dzērieni”, lai nodrošinātu augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni.
(6)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1333/2008 11. panta 4. punktu maksimālās krāsvielu devas attiecas uz krāsvielu daudzumu, ko satur krāsvielu preparāti, ja nav noteikts citādi. Tomēr karameles krāsvielu sarežģītais ķīmiskais sastāvs un nepilnīgās zināšanas par to apgrūtina šo krāsvielu noteikšanu pārtikas produktos. Tāpēc kompetentās iestādes oficiālo kontroļu ietvaros varētu arī apsvērt iespēju pārbaudīt 2-acetil-4-tetrahidroksi-butilimidazola (t. i., piemaisījuma, ko var analītiski noteikt un kas tika ņemts vērā, nosakot atsevišķu PDD amonija karamelei (E 150c)) līmeni.
(7)
Pieteikums par atļauju izmantot karameles krāsvielas (E 150a-d) iesala dzērienos tika iesniegts 2013. gada 4. jūnijā, un tas tika darīts pieejams dalībvalstīm saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1331/2008 4. pantu.
(8)
Savienības tiesību aktos alus nav definēts, un valsts mērogā izmantotās definīcijas dažādās dalībvalstīs atšķiras. Tādējādi konkrēts produkts vienā dalībvalstī varētu būt klasificēts kā alus, bet citā - kā iesala dzēriens. Tā kā karameles krāsvielu (E 150a-d) izmantojums iesala dzērienos ir nepieciešams tehnoloģisku iemeslu dēļ un karameles krāsvielu ir atļauts izmantot tikai alū, pašreizējā situācija negatīvi ietekmē iekšējo tirgu un kavē šo produktu brīvu apriti. Tāpēc ir lietderīgi šo situāciju atrisināt.
(9)
Iesala dzērienu kopīgā iezīme ir iesala neesamība galaproduktā un tas, ka to ražošanas procesā izmantotā tehnoloģija un nepieciešamās pārtikas piedevas ir līdzīgas tām, ko izmanto alus ražošanā. Karameles krāsvielas ir nepieciešamas, lai atjaunotu krāsu, kas mainījusies ražošanas procesu rezultātā, un/vai lai padarītu vizuāli pievilcīgākus no gaišajiem iesaliem ražotus iesala dzērienus. Tumšās krāsas iegūšanai nevar izmantot grauzdētus iesalus, jo to spēcīgais aromāts šiem produktiem nav piemērots.
(10)
Iesala dzērieni ir tirgus nišas produkti, kas izmantojami kā alternatīva produktiem, kuros karameles krāsvielu izmantojums patlaban ir atļauts (t. i., aromatizētie dzērieni un alus). Tāpēc nav gaidāms, ka atļauja izmantot karameles krāsvielas iesala dzērienos būtiski ietekmēs kopējo ekspozīciju karameles krāsvielām.
(11)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1331/2008 3. panta 2. punktu, lai atjauninātu Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumā iekļauto Savienības atļauto pārtikas piedevu sarakstu, Komisijai ir jālūdz Iestādes atzinums, izņemot gadījumus, kad šādi atjauninājumi nevar nelabvēlīgi ietekmēt cilvēku veselību. Tā kā atļauja izmantot karameles krāsvielas (E 150a-d) iesala dzērienos ir tāds minētā saraksta atjauninājums, kas nevarētu ietekmēt cilvēku veselību, Iestādes atzinumu lūgt nav nepieciešams.
(12)
Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikums.
(13)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas pielikumu.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 15. maijā


Input:
DECYZJA RADY
z dnia 15 grudnia 2014 r.
w sprawie podpisania w imieniu Unii Europejskiej i tymczasowego stosowania Protokołu ustalającego uprawnienia do połowów i rekompensatę finansową przewidziane w Umowie o partnerstwie w sprawie połowów pomiędzy Republiką Madagaskaru a Wspólnotą Europejską
(2014/929/UE)
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 43 w związku z art. 218 ust. 5,
uwzględniając wniosek Komisji Europejskiej,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Dnia 15 listopada 2007 r. Rada przyjęła rozporządzenie (WE) nr 31/2008 w sprawie zawarcia Umowy o partnerstwie w sprawie połowów pomiędzy Republiką Madagaskaru a Wspólnotą Europejską (1) (zwanej dalej „Umową”). Aktualny protokół do Umowy traci moc z dniem 31 grudnia 2014 r.
(2)
Rada upoważniła Komisję do wynegocjowania nowego protokołu do Umowy (zwanego dalej „Protokołem”) przyznającego statkom Unii uprawnienia do połowów w obszarze połowowym objętym jurysdykcją Republiki Madagaskaru. W wyniku negocjacji Protokół został parafowany dnia 19 czerwca 2014 r.
(3)
Aby zapewnić kontynuowanie działalności połowowej przez statki Unii, w art. 15 Protokołu przewidziano możliwość jego tymczasowego stosowania przez strony, począwszy od dnia jego podpisania i nie wcześniej niż od dnia 1 stycznia 2015 r.
(4)
Należy podpisać Protokół i stosować go tymczasowo do czasu zakończenia procedur niezbędnych do jego zawarcia,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
Niniejszym upoważnia się w imieniu Unii do podpisania w imieniu Unii Protokołu ustalającego uprawnienia do połowów i rekompensatę finansową przewidziane w Umowie o partnerstwie w sprawie połowów pomiędzy Republiką Madagaskaru a Wspólnotą Europejską, z zastrzeżeniem zawarcia tego protokołu.
Tekst Protokołu dołącza się do niniejszej decyzji.
Artykuł 2
Przewodniczący Rady zostaje niniejszym upoważniony do wyznaczenia osoby lub osób umocowanych do podpisania Protokołu w imieniu Unii
Artykuł 3
Zgodnie z art. 15 Protokołu stosuje się go tymczasowo od dnia jego podpisania (2), i nie wcześniej niż od dnia 1 stycznia 2015 r., do czasu zakończenia procedur niezbędnych do jego zawarcia.
Artykuł 4
Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem jej przyjęcia.
Sporządzono w Brukseli dnia 15 grudnia 2014 r.


Input:
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 23. novembra 2012
o nezaradení bifentrínu do prílohy I, IA alebo IB k smernici Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh, pokiaľ ide o výrobky typu 18
[oznámené pod číslom C(2012) 8442]
(Text s významom pre EHP)
(2012/728/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (1), a najmä na jej článok 16 ods. 2 druhý pododsek,
keďže:
(1)
Nariadením Komisie (ES) č. 1451/2007 zo 4. decembra 2007 o druhej fáze desaťročného pracovného programu uvedeného v článku 16 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (2) sa stanovuje zoznam aktívnych látok, ktoré sa majú posúdiť z hľadiska ich možného zaradenia do prílohy I, IA alebo IB k smernici 98/8/ES. Tento zoznam obsahuje aj bifentrín.
(2)
Podľa nariadenia (ES) č. 1451/2007 sa bifentrín posudzuje v súlade s článkom 11 ods. 2 smernice 98/8/ES na použitie vo výrobkoch typu 18, insekticídoch, akaricídoch a výrobkoch na ochranu proti iným článkonožcom v zmysle vymedzenia v prílohe V k uvedenej smernici.
(3)
Francúzsko bolo určené ako spravodajský členský štát a 2. novembra 2009 predložilo Komisii v súlade s článkom 14 ods. 4 a 6 nariadenia (ES) č. 1451/2007 správu príslušného orgánu spolu s odporúčaním.
(4)
Členské štáty a Komisia preskúmali správu príslušného orgánu. V súlade s článkom 15 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1451/2007 sa zistenia vyplývajúce z preskúmania začlenili v rámci Stáleho výboru pre biocídne výrobky 25. mája 2012 do hodnotiacej správy.
(5)
Z posúdenia vyplýva, že v prípade biocídnych výrobkov, ktoré obsahujú bifentrín a používajú sa ako insekticídy, akaricídy a výrobky na ochranu proti iným článkonožcom, nemožno očakávať, že budú spĺňať požiadavky stanovené v článku 5 smernice 98/8/ES. Scenáre hodnotené v rámci posúdenia rizík pre životné prostredie poukázali na neprijateľné riziko pre vodné prostredie. Preto nie je vhodné zaradiť bifentrín na použitie vo výrobkoch typu 18 do príloh I, IA ani IB k smernici 98/8/ES.
(6)
V záujme právnej istoty by sa mal stanoviť dátum, od ktorého by sa biocídne výrobky typu 18 obsahujúce bifentrín mali prestať uvádzať na trh, a to s prihliadnutím na neprijateľné účinky týchto výrobkov, ako aj oprávnené očakávania výrobcov týchto výrobkov.
(7)
Opatrenia stanovené v tomto rozhodnutí sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre biocídne výrobky,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Bifentrín (číslo CAS 82657-04-3) sa nezaraďuje do príloh I, IA ani IB k smernici 98/8/ES na použitie vo výrobkoch typu 18.
Článok 2
Na účely článku 4 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1451/2007 sa biocídne výrobky typu 18 obsahujúce bifentrín (číslo CAS 82657-04-3) prestanú uvádzať na trh s účinnosťou od 1. mája 2013.
Článok 3
Toto rozhodnutie je určené členským štátom.
V Bruseli 23. novembra 2012


Input:
UREDBA (EU) št. 231/2014 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 11. marca 2014
o vzpostavitvi instrumenta za predpristopno pomoč (IPA II)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 212(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2)
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Komisija je v svojem Sporočilu z dne 29. junija 2011 z naslovom „Proračun za strategijo Evropa 2020“ določila okvir za instrumente Unije za financiranje zunanjega delovanja, vključno z instrumentom za predpristopno pomoč (v nadaljnjem besedilu: IPA II).
(2)
Ker je Uredba Sveta (ES) št. 1085/2006 (4) prenehala veljati 31. decembra 2013 in da bi se povečala učinkovitost zunanjega delovanja Unije, bi bilo treba za obdobje od 2014 do 2020 ohraniti okvir za načrtovanje in zagotavljanje zunanje pomoči. Poseben instrument za financiranje zunanjega delovanja bi moral še naprej podpirati politiko širitve Unije. Zato bi bilo treba vzpostaviti IPA II.
(3)
Člen 49 Pogodbe o Evropski uniji (TEU) določa, da lahko vsaka evropska država, ki podpira vrednote spoštovanja človekovega dostojanstva, svobode, demokracije, enakosti, pravne države in spoštovanja človekovih pravic, vključno s pravicami pripadnikov manjšin, zaprosi za članstvo v Uniji. Evropska država, ki zaprosi za pristop k Uniji, lahko postane članica samo, če je potrjeno, da izpolnjuje merila za članstvo, ki jih je določil Evropski svet v Københavnu junija 1993 (v nadaljnjem besedilu: københavnska merila), ter pod pogojem, da pristop ne presega zmogljivosti Unije za vključitev nove članice. Ta merila se nanašajo na stabilnost institucij, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo, človekove pravice ter spoštovanje in zaščito manjšin, na obstoj delujočega tržnega gospodarstva in sposobnost obvladovanja pritiskov konkurence in tržnih sil v Uniji ter na zmožnost prevzema ne le pravic, ampak tudi obveznosti iz Pogodb, vključno z zavezanostjo ciljem politične, ekonomske in monetarne unije.
(4)
Širitvena strategija, ki temelji na utrjevanju zavez, izpolnjevanju pogojev in obveščenosti, skupaj s sposobnostjo Unije za vključevanje novih članic, je še vedno podlaga za obnovljeno soglasje o širitvi. Pristopni proces temelji na objektivnih merilih in uporabi načela enakega obravnavanja vseh držav prosilk, ki bi jih bilo treba ocenjevati glede na njihove lastne dosežke. Napredek pri vključevanju je odvisen od ravni spoštovanja vrednot Unije v vsaki posamezni državi prosilki in od njene zmožnosti, da izvede potrebne reforme za uskladitev svojih političnih, institucionalnih, pravnih, upravnih in gospodarskih sistemov s pravili, standardi, politikami in praksami v Uniji.
(5)
Širitveni proces utrjuje mir, demokracijo in stabilnost v Evropi ter izboljšuje položaj Unije pri odzivanju na svetovne izzive. Preoblikovalna moč širitvenega procesa vodi k daljnosežnim političnim in gospodarskim reformam v državah širitve, kar koristi tudi celotni Uniji.
(6)
Evropski svet je Islandiji, Črni gori, Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji, Turčiji in Srbiji dodelil status države kandidatke. Potrdil je evropsko perspektivo Zahodnega Balkana. Brez poseganja v stališča o statusu ali katero koli prihodnjo odločitev, ki jo bo sprejel Evropski svet ali Svet, se lahko tiste upravičenke, za katere velja taka evropska perspektiva in ki nimajo dodeljenega statusa države kandidatke, štejejo za potencialne kandidatke le za namen te uredbe. Finančno pomoč na podlagi te uredbe bi bilo treba dodeliti vsem upravičenkam iz Priloge I.
(7)
Pomoč na podlagi te uredbe bi bilo treba zagotoviti v skladu z okvirom politike širitve, ki sta ga opredelila Evropski Svet in Svet, ter ob ustreznem upoštevanju sporočila o širitveni strategiji in poročil o napredku iz letnega širitvenega paketa Komisije ter zadevnih resolucij Evropskega parlamenta. Pomoč bi bilo treba zagotoviti tudi v skladu s sporazumi, ki jih je Unija sklenila z upravičenkami iz Priloge I, ter v skladu z evropskimi partnerstvi in partnerstvi za pristop. Pomoč bi bilo treba osredotočiti predvsem na izbrano število področij politike, ki bodo upravičenkam iz Priloge I pomagala pri okrepitvi demokratičnih institucij in pravne države, reformiranju sodstva in javne uprave, spoštovanju temeljnih pravic ter spodbujanju enakosti spolov, strpnosti, socialnega vključevanja in nediskriminacije. S pomočjo bi bilo treba še naprej podpirati njihova prizadevanja za pospeševanje regionalnega, makroregionalnega in čezmejnega sodelovanja ter teritorialnega razvoja, vključno z izvajanjem makroregionalnih strategij Unije. Pospešiti bi bilo treba tudi njihov gospodarski in družbeni razvoj ter tako podpreti program pametne, trajnostne in vključujoče rasti s posebnim poudarkom na malih in srednjih podjetjih, da bi dosegli cilje strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast (v nadaljnjem besedilu: strategija Evropa 2020) in postopno uskladitev s københavnskimi merili. Okrepiti bi bilo treba usklajenost med finančno pomočjo in skupnim napredkom, doseženim pri izvajanju predpristopne strategije.
(8)
Da bi upoštevali spremembe v okviru politike širitve ali pomemben razvoj dogodkov v upravičenkah iz Priloge I, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejeme akte v zvezi s spreminjanjem in posodabljanjem tematskih prednostnih nalog pri zagotavljanju pomoči iz Priloge II. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(9)
Krepitev pravne države, vključno z bojem proti korupciji in organiziranemu kriminalu, in dobro upravljanje, vključno z reformo javne uprave, ostajata ključna izziva v večini upravičenk iz Priloge I in sta bistveni za njihovo približevanje Uniji, pozneje pa za prevzem vseh obveznosti članstva v Uniji. Glede na dolgoročni značaj reform na teh področjih in dejstvo, da je treba doseči rezultate, bi se bilo treba s finančno pomočjo na podlagi te uredbe čim prej odzvati na zahteve, ki so naložene upravičenkam iz Priloge I.
(10)
Upravičenke iz Priloge I morajo biti bolje pripravljene, da se odzovejo na svetovne izzive, kot so trajnostni razvoj in podnebne spremembe, ter usklajene s prizadevanji Unije za obravnavanje teh vprašanj. Pomoč Unije na podlagi te uredbe bi morala prispevati tudi k uresničitvi cilja glede povečanja deleža proračuna Unije za podnebje na vsaj 20 %.
(11)
Unija bi morala v korist vseh upravičenk iz Priloge I na podlagi izkušenj svojih držav članic zagotoviti tudi podporo pri tranziciji na poti k pristopu. To sodelovanje bi moralo biti namenjeno predvsem izmenjavi izkušenj, ki so jih države članice pridobile v procesu reform.
(12)
Komisija in države članice bi morale zagotoviti skladnost, usklajenost in dopolnjevanje svoje pomoči, zlasti z rednimi posvetovanji in pogostimi izmenjavami informacij v različnih fazah cikla zagotavljanja pomoči. Sprejeti bi bilo treba potrebne ukrepe za izboljšanje usklajevanja in dopolnjevanja z drugimi donatorji, tudi z rednimi posvetovanji. Civilna družba bi morala imeti večjo vlogo v programih, ki jih izvajajo vladni organi, pa tudi kot neposredna prejemnica pomoči Unije.
(13)
Komisija bi morala za čas trajanja večletnega finančnega okvira Unije za obdobje od 2014 do 2020 pripraviti okvirne strateške dokumente, v katerih bi v sodelovanju z upravičenkami iz Priloge I na podlagi njihovih posebnih potreb in širitvenega načrta ter v skladu s splošnimi in posebnimi cilji iz te uredbe in ob upoštevanju ustreznih nacionalnih strategij opredelila prednostne ukrepe za uresničevanje ciljev na ustreznih področjih politike, na katerih se bo zagotavljala pomoč na podlagi te uredbe. V strateških dokumentih bi bilo treba opredeliti tudi področja politike, na katerih se bo zagotavljala pomoč, in brez poseganja v pristojnosti Evropskega parlamenta in Sveta določiti okvirne dodelitve sredstev Unije po področjih politike, razčlenjene po letih, vključno z oceno odhodkov povezanih s podnebjem. Zagotoviti bi bilo treba zadostno prožnost za odzivanje na nastajajoče potrebe in dajanje pobud za izboljšanje izvedbe. Strateški dokumenti bi morali zagotoviti usklajenost in povezanost s prizadevanji upravičenk iz Priloge I, kot se odražajo v njihovih nacionalnih proračunih, ter upoštevati podporo, zagotovljeno s strani drugih donatorjev. Zaradi upoštevanja notranjega in zunanjega razvoja bi bilo treba strateške dokumente ustrezno pregledati in revidirati.
(14)
V interesu Unije je, da upravičenkam iz Priloge I pomaga pri prizadevanjih za izvedbo reform z namenom, da postanejo članice Unije. Pomoč bi bilo treba upravljati tako, da bi bila trdno usmerjena v rezultate in bi dajala spodbudo tistim, ki so z učinkovitim izvajanjem predpristopne pomoči in napredkom pri izpolnjevanju meril za članstvo dokazali, da so zavezani reformam.
(15)
Pri zagotavljanju pomoči bi bilo treba še naprej uporabljati strukture in instrumente, ki so izkazali kot koristni v predpristopnem procesu. Prehod od neposrednega upravljanja predpristopnih sredstev s strani Komisije k posrednemu upravljanju s strani upravičenk iz Priloge I, bi moral biti postopen in v skladu z ustreznimi zmogljivostmi teh upravičenk. Komisija bi morala v skladu z načelom participativne demokracije v vsaki od upravičenk iz Priloge I spodbujati izvajanje parlamentarnega nadzora nad pomočjo, ki ji je zagotovljena.
(16)
Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila zadevajo strateške dokumente, programske dokumente in posebna pravila, ki vzpostavljajo takšne enotne pogoje, in bi jih bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (5). Glede na naravo teh izvedbenih aktov, zlasti narave njihove politične usmeritve ali njihovih finančnih posledic, bi bilo treba za njihovo sprejetje načeloma uporabiti postopek pregleda, razen v primeru ukrepov majhnega finančnega obsega. Pri vzpostavljanju enotnih pogojev za izvajanje te uredbe bi bilo treba upoštevati izkušnje, pridobljene z upravljanjem in izvajanjem dosedanje predpristopne pomoči. Te enotne pogoje bi bilo treba po potrebi spremeniti v skladu z novimi okoliščinami.
(17)
Odbor, ustanovljen na podlagi te uredbe, bi moral biti pristojen za pravne akte in zaveze na podlagi Uredbe (ES) st. 1085/2006 ter za izvajanje člena 3 Uredbe Sveta (ES) št. 389/2006 (6).
(18)
Ta uredba za celotno obdobje svoje uporabe določa finančna sredstva, ki v okviru letnega proračunskega postopka za Evropski parlament in Svet pomenijo prednostni referenčni znesek v smislu točke 17 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 2. decembra 2013 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju (7).
(19)
Unija bi si morala prizadevati za najučinkovitejšo uporabo razpoložljivih virov, da bi čim bolj povečala učinek zunanjega delovanja. V ta namen bi bilo treba zagotoviti usklajenost in dopolnjevanje instrumentov Unije za zunanje delovanje ter ustvariti sinergije med IPA II, drugimi instrumenti Unije za financiranje zunanjega delovanja in drugimi politikami Unije. Prav tako bi se morali medsebojno dopolnjevati programi, zasnovani na podlagi instrumentov za financiranje zunanjega delovanja.
(20)
V Uredbi (EU) št. 236/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (8)so določena skupna pravila in postopki za izvajanje instrumentov Unije za financiranje zunanjega delovanja.
(21)
Ker cilja te uredbe države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 PEU. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(22)
Primerno je, da se zagotovi gladek in neprekinjen prehod med instrumentom za predpistopno pomoč (IPA), vzpostavljenim z Uredbo (ES) št. 1085/2006, in IPA II ter da se uskladi obdobje uporabe te uredbe z obdobjem uporabe Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013 (9). Zato bi se ta uredba morala uporabljati od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020 -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
NASLOV I
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Splošni cilj
Instrument za predpristopno pomoč za obdobje od 2014 do 2020 (v nadaljnjem besedilu: IPA II) je namenjen podpori upravičenkam iz Priloge I pri sprejemanju in izvajanju političnih, institucionalnih, pravnih, upravnih, socialnih in gospodarskih reform, ki jih te upravičenke potrebujejo za spoštovanje vrednot Unije ter postopno usklajevanje s pravili, standardi, politikami in praksami Unije, da bi postale njene članice.
IPA II s takšno podporo prispeva k stabilnosti, varnosti in blaginji v upravičenkah iz Priloge I.
Člen 2
Posebni cilji
1. Pomoč na podlagi te uredbi je v skladu s potrebami posameznih upravičenk iz Priloge I in njihovimi lastnimi širitvenimi programi usmerjena v doseganje naslednjih posebnih ciljev:
(a)
podpora za politične reforme, med drugim s/z:
(i)
krepitvijo demokracije in njenih institucij, vključno z neodvisnim in učinkovitim sodstvom, ter pravne države, vključno z njenim izvajanjem;
(ii)
spodbujanjem in varstvom človekovih pravic in temeljnih svoboščin, doslednejšim spoštovanjem pravic pripadnikov manjšin, med drugim lezbijk, gejev, biseksualcev, transseksualcev in interseksualcev, spodbujanjem enakosti spolov, nediskriminacije in strpnosti ter svobode medijev in spoštovanjem kulturne raznolikosti;
(iii)
regionalnim sodelovanjem in dobrimi sosedskimi odnosi;
(iv)
spodbujanjem sprave, gradnje miru in ukrepov, ki krepijo zaupanje;
(v)
bojem proti korupciji in organiziranemu kriminalu;
(vi)
krepitvijo javne uprave in dobrega upravljanja na vseh ravneh;
(vii)
ukrepi za krepitev zmogljivosti za izboljšanje kazenskega pregona, upravljanja meja in izvajanja migracijske politike, vključno z upravljanjem migracijskih tokov;
(viii)
razvojem civilne družbe;
(ix)
izboljšanjem socialnega dialoga in krepitvijo zmogljivosti socialnih partnerjev;
(b)
podpora za gospodarski, socialni in teritorialni razvoj, z namenom pametne, trajnostne in vključujoče rasti, med drugim s/z:
(i)
doseganjem standardov Unije v gospodarstvu, vključno z delujočim tržnim gospodarstvom, ter fiskalnim in gospodarskim upravljanjem;
(ii)
gospodarskimi reformami, ki so potrebne za soočenje s konkurenčnim pritiskom in tržnimi silami v Uniji, hkrati pa prispevali k doseganju družbenih in okoljskih ciljev;
(iii)
pospeševanjem zaposlovanja in mobilnosti delovne sile, spodbujanjem ustvarjanja kakovostnih delovnih mest in razvijanjem človeškega kapitala;
(iv)
spodbujanjem socialnega in gospodarskega vključevanja, zlasti vključevanja manjšin in ogroženih skupin, med drugim invalidov, beguncev in razseljenih oseb;
(v)
spodbujanjem vključujočega in celovitega izobraževalnega sistema ter ohranjanjem kulturne dediščine;
(vi)
z razvojem fizičnega kapitala, vključno z izboljšanjem infrastrukture, in povezav z mrežami Unije in regionalnimi mrežami;
(vii)
s krepitvijo raziskav, tehnološkega razvoja in inovativnih zmogljivosti;
(c)
krepitev zmogljivosti upravičenk iz Priloge I na vseh ravneh za izpolnjevanje obveznosti, ki izvirajo iz članstva v Uniji, s podpiranjem postopnega usklajevanja s pravnim redom Unije ter njegovega sprejetja, izvajanja in uveljavljanja, vključno s pripravo na upravljanje strukturnih skladov Unije, kohezijskega sklada in evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja;
(d)
krepitev regionalnega povezovanja in teritorialnega sodelovanja, ki vključuje upravičenke iz Priloge I, države članice in po potrebi tretje države v okviru Uredbe (EU) št. 232/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (10).
2. Napredek pri doseganju posebnih ciljev iz odstavka 1 se spremlja in ocenjuje na podlagi vnaprej določenih, jasnih in preglednih ter merljivih kazalnikov, ki so po potrebi prilagojeni posamezni državi in med drugim zadevajo:
(a)
napredek na področju krepitve demokracije, pravne države ter neodvisnega in učinkovitega pravnega sistema, spoštovanja človekovih pravic, vključno s pravicami pripadnikov manjšin in ranljivih skupin, krepitve temeljnih svoboščin, enakosti spolov in pravic žensk, boja proti korupciji in organiziranemu kriminalu ter sprave, dobrih sosedskih odnosov in vračanja beguncev, zlasti pri doseganju rezultatov na teh področjih;
(b)
napredek pri družbeno-gospodarskih in fiskalnih reformah ter pri odpravljanju strukturnih in makroekonomskih neravnotežij; trdnost in učinkovitost strategij družbenega in gospodarskega razvoja, napredovanje k pametni, trajnostni in vključujoči rasti ter uvajanje vključujočega in celovitega izobraževanja, kakovostnega usposabljanja in zaposlovanja, tudi z javnimi naložbami, ki jih podpira IPA II; napredek pri ustvarjanju spodbudnega poslovnega okolja;
(c)
napredek pri usklajevanju zakonodaje s pravni redom Unije, vključno z rezultati njenega izvajanja; napredek pri institucionalni reformi v zvezi z Unijo, vključno s prehodom na posredno upravljanje pomoči, zagotovljene na podlagi te uredbe;
(d)
napredek pri vzpostavljanju in krepitvi dobrega upravljanja, upravnih in institucionalnih zmogljivosti ter absorpcijsko sposobnostjo na vseh ravneh, vključno z ustreznimi človeškimi viri, potrebnimi za sprejetje in uveljavljanje zakonodaje, povezane s pravnim redom Unije;
(e)
pobude za regionalno in teritorialno sodelovanje ter razvoj trgovinskih tokov.
3. Kazalniki iz odstavka 2 se uporabljajo za spremljanje, ocenjevanje in pregledovanje uspešnosti, kakor je ustrezno. Izhodišče za ocenjevanje rezultatov pomoči v okviru IPA II so letna poročila Komisije iz člena 4. Ustrezni kazalniki uspešnosti so opredeljeni in navedeni v strateških dokumentih in programih iz člena 6 oziroma 7, določijo pa se tako, da je mogoče objektivno ocenjevati napredek v določenih obdobjih, po potrebi pa tudi po posameznih programih.
Člen 3
Področja politike
1. Pomoč na podlagi te uredbe v glavnem zadeva naslednja področja politike:
(a)
reforme v pripravah na članstvo v Uniji in s tem povezana vzpostavitev institucij in krepitev zmogljivosti;
(b)
družbeno-gospodarski in regionalni razvoj;
(c)
zaposlovanje, socialne politike, izobraževanje, spodbujanje enakosti spolov in razvoj človeških virov;
(d)
kmetijstvo in razvoj podeželja;
(e)
regionalno in teritorialno sodelovanje.
2. Pomoč v okviru vseh področij politike iz odstavka 1 tega člena služi kot podpora upravičenkam iz Priloge I pri doseganju splošnih in posebnih ciljev iz členov 1 in 2, zlasti z reformami politike, približevanjem zakonodaje, krepitvijo zmogljivosti in naložbami.
Posebno pozornost se po potrebi nameni dobremu upravljanju, pravni državi ter boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu.
3. Pomoč v okviru področij politike iz točk od (b) do (e) odstavka 1 lahko vključuje financiranje tistih vrst dejavnosti, ki so določene v Uredbi (EU) št. 1301/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (11), Uredbi (EU) št. 1300/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (12), Uredbi (EU) št. 1304/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (13), Uredbi (EU) št. 1299/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (14) ter Uredbi (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (15).
4. S pomočjo v okviru področja politike iz točke (e) odstavka 1 se lahko financirajo zlasti večdržavni ali horizontalni ukrepi, pa tudi čezmejni, transnacionalni in medregionalni ukrepi sodelovanja.
Člen 4
Okvir pomoči
1. Pomoč na podlagi te uredbe se zagotovi v skladu z okvirom politike širitve, ki sta ga opredelila Evropski Svet in Svet, ter ob ustreznem upoštevanju sporočila o strategiji širitve in poročil o napredku iz letnega širitvenega paketa Komisije ter ustreznih resolucij Evropskega parlamenta. Komisija zagotovi skladnost med pomočjo in okvirom politike širitve.
2. Pomoč je ciljno usmerjena in prilagojena razmeram v posameznih upravičenkah iz Priloge I, pri čemer se upošteva, kaj vse morajo posamezne upravičenke še storiti, da bi izpolnile merila za članstvo, in kakšne so njihove zmogljivosti. Pomoč se razlikuje po obsegu in intenzivnosti glede na potrebe, zavezanost reformam in napredek pri izvajanju teh reform. Glavni namen je pomagati upravičenkam iz Priloge I pri načrtovanju in izvajanju sektorskih reform. Sektorske politike in strategije morajo biti celovite in prispevati k doseganju posebnih ciljev iz člena 2(1).
3. Tematske prednostne naloge pri zagotavljanju pomoči glede na potrebe in zmogljivosti upravičenk iz Priloge I so v skladu s posebinimi cilji iz člena 2(1) navedene v Prilogi II. Posamezna tematska prednostna naloga lahko prispeva k doseganju več posebnih ciljev.
4. V skladu s posebnim ciljem iz točke (d) člena 2(1) je pomoč namenjena za podporo čezmejnemu sodelovanju, tako med upravičenkami iz Priloge I kot tudi med njimi in državami članicami ali državami v okviru evropskega instrumenta sosedstva, vzpostavljenega z Uredbo (EU) št. 232/2014, da bi spodbujali dobre sosedske odnose, povezovanje z Unijo in družbeno-gospodarski razvoj. Tematske prednostne naloge pri zagotavljanju pomoči za teritorialno sodelovanje so določene v Prilogi III.
Člen 5
Skladnost, usklajenost in dopolnjevanje
1. Finančna pomoč na podlagi te uredbe je skladna s politikami Unije. Je v skladu s sporazumi, ki jih je Unija sklenila z upravičenkami iz Priloge I, upoštevane pa so tudi obveznosti iz večstranskih sporazumov, katerih pogodbenica je Unija.
2. Komisija skupaj z državami članicami prispeva k izvajanju zavez Unije, usmerjenih k večji preglednosti in odgovornosti pri zagotavljanju pomoči, vključno z javno objavo informacij o obsegu in dodeljevanju pomoči ter zagotavljanjem, da so podatki mednarodno primerljivi, lahko dostopni, na voljo drugim in objavljeni.
3. Komisija, države članice in Evropska investicijska banka (EIB) si skupaj prizadevajo zagotoviti usklajenost in preprečiti podvajanje med pomočjo, ki se zagotavlja na podlagi te uredbe, in drugo pomočjo, ki jo zagotavljajo Unija, države članice in EIB, med drugim tudi na rednih skupnih sestankih, ki so namenjeni usklajevanju pomoči.
4. Komisija, države članice in EIB zagotovijo usklajevanje svojih programov za pomoč v skladu z uveljavljenimi načeli za krepitev operativnega usklajevanja na področju zunanje pomoči ter za uskladitev politik in postopkov, zlasti mednarodnih načel o učinkovitosti pomoči, da se povečata uspešnost in učinkovitost pri zagotavljanju pomoči in prepreči dvojno financiranje. Usklajevanje vključuje redna posvetovanja in pogoste izmenjave informacij v različnih fazah cikla pomoči, zlasti na terenu, in je ključno za proces načrtovanja programov v državah članicah in Uniji.
5. Da se povečata uspešnost in učinkovitost pri zagotavljanju pomoči ter prepreči dvojno financiranje, Komisija skupaj z državami članicami sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev boljšega usklajevanja in dopolnjevanja z večstranskimi in regionalnimi organizacijami ter subjekti, kot so mednarodne finančne institucije, agencije Združenih narodov, skladi in programi ter donatorji, ki niso iz Unije.
6. Komisija pri pripravi, izvajanju in spremljanju pomoči na podlagi te uredbe načeloma ukrepa v partnerstvu z upravičenkami iz Priloge I. Partnerstvo po potrebi vključuje pristojne nacionalne in lokalne organe ter organizacije civilne družbe. Komisija spodbuja usklajevanje med zadevnimi zainteresiranimi stranmi.
Povečajo se zmogljivosti organizacij civilne družbe, po potrebi tudi kot neposrednih prejemnic pomoči.
NASLOV II
STRATEŠKO NAČRTOVANJE
Člen 6
Strateški dokumenti
1. Pomoč na podlagi te uredbe se zagotovi na podlagi državnih ali večdržavnih okvirnih strateških dokumentov (v nadaljnjem besedilu: strateški dokumenti), ki jih za čas trajanja večletnega finančnega okvira za obdobje od 2014 do 2020 Unije pripravi Komisija v partnerstvu z upravičenkami iz Priloge I.
2. V strateških dokumentih so opredeljeni prednostni ukrepi za doseganje ciljev na zadevnih področjih politike iz člena 3, za katere se na podlagi te uredbe zagotovi podpora v skladu s splošnimi in posebnimi cilji iz člena 1 oziroma 2. Strateški dokumenti se sprejmejo v skladu z okvirom za pomoč iz člena 4 in ob ustreznem upoštevanju zadevnih nacionalnih strategij.
3. Strateški dokumenti vključujejo okvirno dodelitev sredstev Unije po področjih politike, po potrebi razčlenjenih po letih, in omogočajo odzivanje na prihodnje potrebe, brez poseganja v možnost združevanja pomoči na različnih področjih politike. Strateški dokumenti vključujejo kazalnike za ocenjevanje napredka v zvezi z uresničitvijo ciljev, ki so določeni v njih.
4. Komisija vsako leto oceni izvajanje strateških dokumentov in njihovo nadaljnjo ustreznost glede na razvoj političnega okvira iz člena 4. Komisija seznani odbor iz člena 13(1) z rezultati tega ocenjevanja in lahko predlaga revizije strateških dokumentov iz tega člena in/ali programov in ukrepov iz člena 7(1), kot je ustrezno. Opravi se tudi vmesni pregled in po potrebi revizija navedenih strateških dokumentov.
5. Komisija sprejme strateške dokumente iz tega člena in z njimi povezane revizije v skladu s postopkom pregleda iz člena 16(3) Uredbe (EU) št. 236/2014.
NASLOV III
IZVAJANJE
Člen 7
Načrtovanje programov
1. Pomoč Unije na podlagi te uredbe se izvaja neposredno, posredno ali z deljenim upravljanjem s programi in ukrepi iz členov 2 in 3 Uredbe (EU) št. 236/2014 ter v skladu s posebnimi pravili, ki določajo enotne pogoje za izvajanje te uredbe, zlasti v zvezi s strukturami in postopki upravljanja, ki jih Komisija sprejme v skladu s členom 13 te uredbe. Izvajanje praviloma poteka v obliki letnih ali večletnih programov, ki veljajo za eno ali več držav, pa tudi čezmejnih programov sodelovanja, ki so vzpostavljeni v skladu z strateškimi dokumenti iz člena 6 ter so jih oblikovale zadevne upravičenke iz Priloge I k tej uredbi in/ali Komisija, kot je ustrezno.
2. Pri vsakršnem načrtovanju ali pregledu programov, ki se izvede po objavi poročila o vmesnem pregledu iz člena 17 Uredbe (EU) št. 236/2014 (v nadaljnjem besedilu: poročilo o vmesnem pregledu), se upoštevajo rezultati, ugotovitve in zaključki iz tega poročila.
Člen 8
Okvirni in dopolnilni sporazumi
1. Komisija in zadevne upravičenke iz Priloge I sklenejo okvirne sporazume o izvajanju pomoči.
2. Dopolnilni sporazumi v zvezi z izvajanjem pomoči se lahko po potrebi sklenejo med Komisijo in zadevnimi upravičenkami iz Priloge I ali njihovimi organi izvajanja.
Člen 9
Določbe o povezovanju med instrumenti
1. Komisija se lahko v ustrezno utemeljenih okoliščinah ter za zagotovitev usklajenosti in učinkovitosti financiranja Unije ali za spodbujanje regionalnega sodelovanja odloči, da razširi upravičenost programov in ukrepov iz člena 7(1) na države, teritorije in regije, ki sicer ne bi bili upravičeni do financiranja v skladu s členom 1, kadar ima program ali ukrep, ki naj bi se izvedel, globalni, regionalni ali čezmejni pomen.
2. Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR) prispeva k programom ali ukrepom, vzpostavljenim na podlagi te uredbe, za čezmejno sodelovanje med upravičenkami iz Priloge I in državami članicami. Znesek prispevka iz ESRR se določi na podlagi člena 4 Uredbe (EU) št. 1299/2013. Za uporabo tega prispevka se uporablja ta uredba.
3. Kadar je ustrezno, lahko IPA II prispeva k programom ali ukrepom transnacionalnega in medregionalnega sodelovanja, ki so vzpostavljeni in se izvajajo na podlagi Uredbe (EU) št. 1299/2013 ter v katerih sodelujejo upravičenke iz Priloge I k tej uredbi.
4. Kadar je ustrezno, lahko IPA II prispeva k programom ali ukrepom čezmejnega sodelovanja, ki so vzpostavljeni in se izvajajo na podlagi Uredbe (EU) št. 232/2014 ter v katerih sodelujejo upravičenke iz Priloge I k tej uredbi.
5. Kadar je ustrezno, lahko IPA II prispeva k programom ali ukrepom, ki so vzpostavljeni kot del makroregionalne strategije in v katerih sodelujejo upravičenke iz Priloge I.
NASLOV IV
KONČNE DOLOČBE
Člen 10
Prenos pooblastila
Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov v skladu s členom 11 v zvezi s spremembami Priloge II k tej uredbi. Po objavi poročila o vmesnem pregledu, in na podlagi priporočil iz tega poročila Komisija do 31. marca 2018 sprejme delegirani akt za spremembo Priloge II k tej uredbi.
Člen 11
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 10 se prenese na Komisijo do 31. decembra 2020.
3. Pooblastilo iz člena 10 lahko kadarkoli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu členom 10, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
Člen 12
Sprejetje nadaljnjih izvedbenih pravil
Poleg pravil, določenih v Uredbi (EU) št. 236/2014, se v skladu s postopkom pregleda iz člena 16(3) Uredbe (EU) št. 236/2014 sprejmejo posebna pravila, ki določajo enotne pogoje za izvajanje te uredbe.
Člen 13
Postopek v odboru
1. Ustanovi se Odbor za instrument za predpristopno pomoč (v nadaljnjem besedilu: Odbor IPA II), ki ga sestavljajo predstavniki držav članic, predseduje pa mu predstavnik Komisije. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011.
2. Odbor IPA II Komisiji pomaga pri vseh področjih politike iz člena 3. Odbor IPA II je pristojen za pravne akte in obveznosti iz Uredbe (ES) št. 1085/2006 ter za izvajanje člena 3 Uredbe (ES) št. 389/2006.
Člen 14
Nagrada za uspešnost
1. V strateških dokumentih iz člena 6 se določi, da mora biti za nagrajevanje posameznih upravičenk iz Priloge I zagotovljen ustrezen znesek pomoči, in sicer za:
(a)
poseben napredek pri izpolnjevanju meril za članstvo in/ali
(b)
učinkovito izvajanje predpristopne pomoči, pri čemer se dosežejo posebno dobri rezultati glede posebnih ciljev, določenih v zadevnem strateškem dokumentu.
2. Če doseženi napredek in/ali rezultati upravičenk iz Priloge I ostajajo občutno pod dogovorjenimi ravnmi, določenimi v strateških dokumentih, Komisija sorazmerno prilagodi dodelitve v skladu s postopkom pregleda iz člena 16(3) Uredbe (EU) št. 236/2014.
3. V ta namen se rezervira ustrezen znesek za nagrade iz odstavka 1 tega člena, ki se dodeli na podlagi ocene rezultatov in napredka po obdobju več let, vendar najpozneje leta 2017 oziroma leta 2020. Pri tem se upoštevajo kazalniki uspešnosti, kot so navedeni v členu 2(2) in natančneje opredeljeni v strateških dokumentih.
4. Pri okvirni dodelitvi sredstev Unije, določeni v strateških dokumentih iz člena 6, se upošteva možnost dodelitve ustreznih dodatnih sredstev na podlagi rezultatov in/ali napredka.
Člen 15
Finančna sredstva
1. Finančna sredstva za izvajanje te uredbe za obdobje od 2014 do 2020 znašajo 11 698 668 000 EUR v tekočih cenah. Do 4 % finančnih sredstev se dodelijo programom za čezmejno sodelovanje med upravičenkami iz Priloge I in državami članicami v skladu z njihovimi potrebami in prednostnimi nalogami.
2. Evropski parlament in Svet odobrita letne odobritve v okviru omejitev iz večletnega finančnega okvira za obdobje od 2014 do 2020.
3. V skladu s členom 13(2) Uredbe (EU) št. 1288/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (16), je iz različnih instrumentov za financiranje zunanjega delovanja, in sicer iz instrumenta razvojnega sodelovanja, vzpostavljenega z Uredbo (EU) št. 233/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (17), evropskega instrumenta sosedstva, IPA II in instrumenta partnerstva, vzpostavljenega z Uredbo (EU) št. 234/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (18) dodeljen okvirni znesek 1 680 000 000 EUR za ukrepe v zvezi z učno mobilnostjo v partnerske države ali iz njih, v smislu Uredbe (EU) št. 1288/2013, ter za sodelovanje in dialog o politikah z organi, institucijami in organizacijami iz teh držav. Za uporabo navedenih sredstev se uporablja Uredba (EU) št. 1288/2013.
Sredstva so na voljo v obliki dveh večletnih dodelitev, ki bosta zajemali prva štiri oziroma preostala tri leta. Dodelitev teh sredstev se odraža v načrtovanju večletnih okvirnih programov, predvidenih s to uredbo, v skladu z opredeljenimi potrebami in prednostnimi nalogami zadevnih držav. Dodelitvi se lahko v primeru nepredvidenih okoliščin večjih razsežnosti ali pomembnih političnih sprememb revidirata v skladu s prednostnimi nalogami za zunanje delovanje Unije.
Člen 16
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 11. marca 2014


Input:
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 871/2014
af 11. august 2014
om nedsættelse af fiskekvoter for 2014 for visse bestande på grund af tidligere års overfiskning
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, om ændring af forordning (EF) nr. 847/96, (EF) nr. 2371/2002, (EF) nr. 811/2004, (EF) nr. 768/2005, (EF) nr. 2115/2005, (EF) nr. 2166/2005, (EF) nr. 388/2006, (EF) nr. 509/2007, (EF) nr. 676/2007, (EF) nr. 1098/2007, (EF) nr. 1300/2008, (EF) nr. 1342/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94 og (EF) nr. 1966/2006 (1), særlig artikel 105, stk. 1, 2 og 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Fiskekvoterne for 2013 blev fastsat ved:
-
Rådets forordning (EU) nr. 1262/2012 (2)
-
Rådets forordning (EU) nr. 1088/2012 (3)
-
Rådets forordning (EU) nr. 1261/2012 (4)
-
Rådets forordning (EU) nr. 39/2013 (5) og
-
Rådets forordning (EU) nr. 40/2013 (6).
(2)
Fiskekvoterne for 2014 blev fastsat ved:
-
forordning (EU) nr. 1262/2012
-
Rådets forordning (EU) nr. 1180/2013 (7)
-
Rådets forordning (EU) nr. 24/2014 (8) og
-
Rådets forordning (EU) nr. 43/2014 (9).
(3)
Hvis Kommissionen fastslår, at en medlemsstat har overskredet de kvoter, den har fået tildelt, skal Kommissionen nedsætte denne medlemsstats fremtidige kvoter, jf. artikel 105, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1224/2009.
(4)
I artikel 105, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 1224/2009 fastsættes det, at sådanne nedsættelser gennemføres det eller de følgende år under anvendelse af de respektive multiplikationsfaktorer som fastlagt deri.
(5)
Nogle medlemsstater har overskredet deres kvoter for 2013. Derfor bør deres kvoter for de overfiskede bestande nedsættes for 2014 og efter omstændighederne eventuelt for de efterfølgende år.
(6)
I betragtning af, at Danmark har overfisket sine samlede tilladte fangstmængder for tobis i EU-farvande i forvaltningsområde 2 og 4 i 2013, skal der foretages nedsættelser. I 2014 blev der tilladt minimale fangster af tobis i disse farvande med henblik på at overvåge udviklingen af bestanden og genopretningen af de lokale populationer. Med de nævnte nedsættelser er det imidlertid ikke muligt at opretholde det overvågningssystem, som Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) har anbefalet til forvaltning af tobis. Nedsættelser af de kvoter, som Danmark overfiskede i 2013 i disse områder, bør derfor foretages for tobisforvaltningsområde 3.
(7)
I 2012 overfiskede Spanien sin kvote for bestanden af jomfruhummer i område IX og X; EU-farvande i CECAF 34.1.1 (NEP/93411). Den deraf følgende nedsættelse på 75,45 ton gjaldt i 2013 og blev efter anmodning fra Spanien fordelt på tre år fra 2013. Den resterende årlige nedsættelse, der finder anvendelse på den spanske NEP/93411-bestand udgør 25 ton i 2014 og 19 ton i 2015, uden at det dog udelukker fremtidige kvotetilpasninger.
(8)
Ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 770/2013 (10) og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1402/2013 (11) fastsattes nedsættelser af fiskekvoterne for visse lande og arter for 2013. For nogle medlemsstaters vedkommende var nedsættelserne for nogle arter imidlertid større end deres respektive kvoter for 2013 og kunne derfor ikke foretages i deres helhed det pågældende år. For at sikre, at hele mængden for de pågældende bestande bliver fratrukket i sådanne tilfælde, bør de resterende mængder medregnes ved fastsættelsen af nedsættelserne af 2014-kvoterne og efter omstændighederne efterfølgende kvoter.
(9)
Nedsættelser af fiskekvoter, der er fastsat ved denne forordning, bør gælde, uden at det berører de nedsættelser af 2014-kvoterme, der skal foretages i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 165/2011 (12) og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 185/2013 (13).
(10)
Eftersom kvoterne er udtrykt i ton eller hele stykker er nedsættelserne rundet ned til nærmeste hele ton eller stykke, og mængder på under et ton eller et stykke er ikke medregnet -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. De fiskekvoter, der er fastsat for 2014 i forordning (EU) nr. 1262/2012, (EU) nr. 1180/2013, (EU) nr. 24/2014 og (EU) nr. 43/2014, nedsættes som angivet i bilaget til nærværende forordning.
2. Stk. 1 anvendes, uden at det berører de nedsættelser, der er fastsat ved forordning (EU) nr. 165/2011 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 185/2013.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. august 2014.


Input:
KOMISIJAS LĒMUMS
(2013. gada 8. aprīlis)
par pasākumu, ko Dānija veikusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/42/EK 11. pantu, aizliedzot noteikta tipa daudzfunkcionālas zemes rakšanas un pārvietošanas mašīnas
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 1874)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2013/173/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvu 2006/42/EK par mašīnām un ar kuru groza Direktīvu 95/16/EK (1) un jo īpaši tās 11. pantu,
tā kā:
(1)
Dānijas iestādes saskaņā ar Direktīvas 2006/42/EK 11. panta 2. punktu informēja Komisiju un pārējās dalībvalstis par pasākumu attiecībā uz Multione S630 tipa mašīnu, ko ražo C.S.F. Srl., via Palù 6/8, 36040 Grumolo delle Abbadesse (Vicenza), Itālija. Šai mašīnai bija CE marķējums, un tai bija pievienota EK atbilstības deklarācija saskaņā ar Direktīvu 2006/42/EK par mašīnām, Komisijas Direktīvu 2004/108/EK (2) par elektromagnētisko savietojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/14/EK (3) par trokšņa emisiju vidē no iekārtām, kas paredzētas izmantošanai ārpus telpām.
(2)
Multione S630 ir daudzfunkcionāla zemes rakšanas un pārvietošanas mašīna, kuru var aprīkot ar dažādām pierīcēm daudziem dažādiem lietojumiem tādās jomās kā mežsaimniecība, lauksaimniecība, dārzkopība, ainavu arhitektūra, ceļu uzturēšana un būvniecība.
(3)
Dānijas veiktā pasākuma pamatā bija mašīnas neatbilstība Direktīvas 2006/42/EK I pielikuma 3.4.4. iedaļā noteiktai būtiskai veselības un drošības prasībai, saskaņā ar kuru, ja pašgājēju mašīnu, kurā sēž operators, apdraud krītoši objekti vai materiāli, mašīna jāprojektē un jākonstruē tā, lai ņemtu vērā šo risku, un, ja mašīnas izmēri to ļauj, jāaprīko ar atbilstīgu aizsargkonstrukciju.
(4)
Dānijas iestādes norādīja, ka, lai gan vairākas no funkcijām, kuru īstenošanai mašīna paredzēta, pakļauj tajā sēdošo operatoru riskam, ko rada krītoši objekti vai materiāli, mašīna ir laista tirgū bez konstrukcijas aizsardzībai pret krītošiem objektiem (FOPS). Dānijas iestādes lūdza ražotājam veikt neatbilstības novēršanas pasākumus. Tā kā šis lūgums netika izpildīts, Dānijas iestādes aizliedza laist tirgū Multione S630 mašīnas bez FOPS un pieprasīja ražotājam veikt neatbilstības novēršanas pasākumus attiecībā uz tirgū jau laistajām mašīnām.
(5)
Komisija ražotājam nosūtīja vēstuli, aicinot izteikt viedokli par Dānijas veikto pasākumu. Ražotājs savā atbildē norādīja, ka uzskata, ka FOPS nav nepieciešams uzstādīt, ja mašīna ir tikusi piegādāta tādu darbu veikšanai, kas nav saistītas ar risku, ko rada krītoši objekti vai materiāli. Tomēr ražotājs informēja Komisiju, ka pēc Dānijas iestāžu veiktā pasākuma tas ir rīkojies, lai nodrošinātu, ka visas mašīnas, ko laiž Dānijas tirgū, ir aprīkotas ar FOPS.
(6)
Direktīvas 2006/42/EK I pielikuma 1.1.2. iedaļas a) punktā noteikts, ka mašīnas jāprojektē un jākonstruē tā, lai tās būtu piemērotas savām funkcijām un tās varētu darbināt, regulēt un apkopt, nepakļaujot cilvēkus riskam, ja šīs darbības veic paredzētajos apstākļos, tomēr ņemot vērā arī jebkuru pamatoti paredzamu nepareizu lietojumu. Pasākumi jāveic ar mērķi novērst jebkādu risku visā paredzamajā mašīnu kalpošanas laikā, tostarp transportēšanas, montāžas, demontāžas, atspējošanas un utilizācijas stadijā.
(7)
Attiecībā uz daudzfunkcionālām mašīnām, kāda ir arī Multione S630, pat ja mašīnu sākotnēji piegādā tādu funkciju veikšanai, kuras nav saistītas ar objektu vai materiālu krišanas risku, ir iespējams, ka paredzamajā darbmūžā tās tiks izmantotas arī citiem paredzētajiem lietojumiem, kas operatorus pakļauj šādam riskam. Tāpēc, projektējot un konstruējot mašīnu, jāņem vērā risks, ko rada krītoši objekti vai materiāli.
(8)
Dānijas iestāžu sniegto pierādījumu un ražotāja sniegtā viedokļa izpēte apliecina, ka Multione S630 tipa mašīna bez FOPS neatbilst Direktīvas 2006/42/EK I pielikuma 3.4.4. iedaļā noteiktajām būtiskajām veselības un drošības prasībām un ka šī neatbilstība rada nopietnu risku, ka mašīnā sēdošu operatoru varētu savainot krītoši objekti vai materiāli,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Dānijas iestāžu veiktais pasākums, aizliedzot laist tirgū Multione S630 mašīnas, kas nav aprīkotas ar konstrukciju aizsardzībai pret krītošiem objektiem (FOPS), un pieprasījums ražotājam veikt neatbilstības novēršanas pasākumus attiecībā uz tirgū jau laistām mašīnām ir pamatots.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2013. gada 8. aprīlī


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 1203/2012
2012 m. gruodžio 14 d.
dėl pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo Sąjungoje
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2012 m. birželio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 531/2012 dėl tarptinklinio ryšio per viešuosius judriojo ryšio tinklus Europos Sąjungoje (1), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,
pasikonsultavusi su Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucija,
kadangi:
(1)
Reglamente (ES) Nr. 531/2012 pateikta pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo sąvoka. Pirma, Reglamento (ES) Nr. 531/2012 4 straipsnio 1 dalimi paslaugų savojoje šalyje teikėjai įpareigojami savo paslaugų vartotojams suteikti galimybę naudotis bet kurio alternatyvaus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo teikiamomis neišskaidytomis reguliuojamomis tarptinklinio ryšio skambučių, SMS žinučių ir duomenų paslaugomis. Be to, į 4 straipsnio 1 dalies nuostatas dėl pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo įtrauktas reikalavimas, kad nei paslaugų savojoje šalyje teikėjai, nei tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai neužkirstų kelio tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams naudotis reguliuojamomis duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis, kurias lankomos šalies tinkle tiesiogiai teikia alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas;
(2)
siekiant užtikrinti, kad visoje Sąjungoje pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimas būtų įgyvendinamas nuosekliai ir tuo pačiu metu, Reglamente (ES) Nr. 531/2012 reikalaujama, kad Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, nustatytų išsamias taisykles, susijusias su pareiga informuoti tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojus apie galimybę pasirinkti alternatyvų tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją, taip pat su pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo įgyvendinimo techniniu sprendimu;
(3)
pagal Reglamento (ES) Nr. 531/2012 5 straipsnio 4 dalį, kad būtų užtikrinta atitiktis pagal visus Reglamento (ES) Nr. 531/2012 5 straipsnio 3 dalyje nustatytus kriterijus, techninis sprendimas gali būti grindžiamas viena ar keliomis techninėmis sąlygomis. Todėl, jei atitikties pagal visus tuos kriterijus negalima užtikrinti viena technine sąlyga, turėtų būti taikomos kelios techninės sąlygos. Šiuo reglamentu turėtų būti nustatytos išsamios su šiuo techniniu sprendimu susijusios taisyklės, kurias sudaro reikalavimai paslaugų savojoje šalyje teikėjams įdiegti su kiekviena technine sąlyga susijusius tinklo elementus ir teikti susijusias paslaugas, kad alternatyviems tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjams būtų užtikrinta galimybė naudotis šiomis priemonėmis, kurios būtinos, kad jie galėtų siūlyti pavienes tarptinklinio ryšio paslaugas, ir būtų numatytas procesas, pagal kurį perduodantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas perduoda paslaugų teikimą priimančiajam tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjui;
(4)
kartu techninis sprendimas turėtų užtikrinti galimybę vykdyti Reglamento (ES) Nr. 531/2012 4 straipsnio 1 dalyje nustatytus įpareigojimus. Todėl techniniu sprendimu turėtų būti užtikrinta ir galimybė paslaugų vartotojams naudotis reguliuojamomis balso skambučių, SMS ir duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis, kurias kaip paslaugų rinkinį teikia bet kuris alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas, ir galimybė paslaugų savojoje šalyje teikėjams ir tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjams laikytis įpareigojimo neužkirsti kelio paslaugų vartotojams naudotis reguliuojamomis duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis, kurias lankomos šalies tinkle tiesiogiai teikia alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas;
(5)
šiuo metu visas mažmenines tarptinklinio ryšio paslaugas kartu su savojoje šalyje teikiamomis judriojo ryšio paslaugomis teikia paslaugų savojoje šalyje teikėjas. Reglamentu (ES) Nr. 531/2012 tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojui suteikiama galimybė pasirinkti alternatyvų reguliuojamų tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją, kuris tas paslaugas teikia kaip paslaugų rinkinį, ir jas įsigyti atskirai nuo savojoje šalyje teikiamų judriojo ryšio paslaugų. Tuo tikslu tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojas su alternatyviu tarptinklinio ryšio paslaugų teikėju sudaro sutartį dėl tų paslaugų teikimo;
(6)
esama keletas techninių sąlygų įgyvendinti rinkinį sudarančių pavienių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimą, įskaitant dvigubą tarptautinį judriojo ryšio abonento identifikatorių (IMSI) (du atskiri IMSI vienoje SIM kortelėje) ir pavienį IMSI (kai vieną IMSI bendrai naudoja paslaugų savojoje šalyje teikėjai ir tarptinklinio ryšio teikėjai). Dvigubo IMSI techninė sąlyga grindžiama tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojo SIM kortelėje įdiegiamu antruoju profiliu, kuriuo alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas gali naudotis parduodamas reguliuojamas tarptinklinio ryšio paslaugas, o pirmuoju profiliu ir toliau naudojasi paslaugų savojoje šalyje teikėjas, parduodamas savojoje šalyje teikiamas paslaugas ir, galbūt, nereguliuojamas tarptinklinio ryšio paslaugas. Pagal pavienio IMSI techninę sąlygą pavienes tarptinklinio ryšio paslaugas techniškai vis tiek teikia paslaugų savojoje šalyje teikėjas, kuris alternatyviam tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjui yra priimantysis judriojo ryšio tinklo operatorius. Alternatyviam tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjui teikiamos didmeninės pavienės tarptinklinio ryšio paslaugos, o jis šias paslaugas perparduoda tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojui mažmeniniu lygmeniu. Paprasčiausias variantas yra grynasis perpardavimas. Be to, esama galimybių tobulinti grynojo perpardavimo techninę sąlygą, alternatyviam tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjui suteikiant galimybę nustatyti, kuriam iš lankomos šalies tinklų turėtų būti teikiama pirmenybė, ir atgauti nuolaidas už didmenines tarptinklinio ryšio paslaugas, pirktas iš priimančiojo judriojo ryšio tinklo operatoriaus (JRTO) remiantis didmeninės prekybos susitarimais su lankomos šalies tinklų operatoriais arba didmeninės paslaugų prekybos tarpininkais;
(7)
pagal Reglamento (ES) Nr. 531/2012 5 straipsnio 1 dalį prieiga prie tinklo elementų ir paslaugų, būtinų pavienėms reguliuojamoms mažmeninėms tarptinklinio ryšio paslaugoms parduoti, turėtų būti suteikiama nemokamai. Todėl 5 straipsnio 1 dalis netaikoma nustatant visų papildomų paslaugų, kurios nėra būtinos parduodant pavienes reguliuojamas mažmenines tarptinklinio ryšio paslaugas, kainas. Prieiga prie priemonių ir paramos paslaugų, būtinų pavienėms reguliuojamoms mažmeninėms tarptinklinio ryšio paslaugoms parduoti, apima ir priemones bei paslaugas, būtinas perduodant vartotojui teikiamų paslaugų teikimą.
(8)
Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucijos (EERRI) ekspertai atliko pavienių tarptinklinio ryšio paslaugų įgyvendinimo sprendimų vertinimą (2). EERRI mano, kad, norint įgyvendinti dvigubą IMSI, reikia atlikti daug projektavimo ir standartizacijos veiksmų ir, jos vertinimu, dėl įgyvendinimo išlaidų turėtų gerokai padidėti mažmeninės kainos. Kadangi pagal šią techninę sąlygą taip pat reikėtų modernizuoti dabar naudojamas SIM korteles (t. y. įdiegti dvigubo IMSI funkcijas), taikant dvigubo IMSI techninę sąlygą neužtikrinamos ekonomiškai veiksmingos ir vartotojams priimtinos galimybės parduoti pavienes reguliuojamas mažmenines tarptinklinio ryšio paslaugas;
(9)
antra vertus, pavienio IMSI techninė sąlyga, atsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 531/2012 5 straipsnio 3 dalyje nustatytus kriterijus, atrodo tinkamesnė. Visų pirma, atsižvelgiant į 5 straipsnio 3 dalies h, i, j, k kriterijus, visos nustatytos techninės sąlygos, įskaitant pavienio IMSI techninę sąlygą, gali būti įgyvendintos šiuos kriterijus atitinkančiu būdu. Antra, pavienis IMSI yra patogus vartotojui atsižvelgiant į tai, kad tarptinklinio ryšio paslaugos techniškai teikiamos taip pat, kaip iki šiol, todėl galima tikėtis, kad vartotojui jos ir toliau bus teikiamos taip pat nenutrūkstamai. Trečia, pavienio IMSI įgyvendinimo išlaidos yra mažesnės nei dvigubo IMSI, ir jam įgyvendinti nereikėtų didelės apimties standartizacijos veiksmų. EERRI taip pat mano, kad didelių kliūčių įgyvendinti pavienį IMSI nėra.
(10)
būtų galima padidinti pavienio IMSI techninės sąlygos taikymo veiksmingumą poveikio konkurencijai atžvilgiu, jei alternatyvūs tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai tarptinklinio ryšio duomenų srautą galėtų nukreipti į pageidaujamą lankomos šalies tinklą. Tačiau duomenų srauto nukreipimo tvarkos įgyvendinimas pagal patobulinto pavienio IMSI techninę sąlygą būtų pagrįstas tik jei įgyvendinimo išlaidos būtų proporcingos tikėtinai konkurencijos naudai. Kol kas nėra įrodymų, kad būtina duomenų srauto nukreipimo tvarka taikant patobulintą pavienio IMSI techninę sąlygą iki 2014 m. liepos 1 d. galėtų būti įgyvendinta priimtinomis sąnaudomis. Todėl šiame etape laikoma, kad pavienio IMSI techninė sąlyga, įgyvendinama kaip tarptinklinio ryšio paslaugų perpardavimas, pakankamai atitinka visus 5 straipsnio 3 dalyje nustatytus kriterijus, išskyrus b ir e kriterijus, kuriuos ji atitinka tik iš dalies;
(11)
nei dvigubo IMSI, nei pavienio IMSI techninė sąlyga, nei patobulinti pastarosios variantai neatitinka visų Reglamento (ES) Nr. 531/2012 5 straipsnio 3 dalyje nustatytų kriterijų. Visų pirma, taikant nė vieną iš jų nebūtų užtikrinta, kad būtų laikomasi paslaugų savojoje šalyje teikėjams ir tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjams taikomo įpareigojimo neužkirsti kelio paslaugų vartotojams naudotis reguliuojamomis duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis, kurias viename iš lankomos šalies tinklų tiesiogiai teikia alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas. Tačiau taikant bent vieną techninio sprendimo techninę sąlygą turi būti užtikrinta galimybė šį įpareigojimą taikyti kaip vieną iš minėto reglamento 4 straipsnio 1 dalyje nustatytų įpareigojimų;
(12)
dabartinė savojo tinklo konfigūracija ir tai, kaip tie tinklai sukurti, neužtikrina galimybės teikti tokias vietos tarptinklinio ryšio paslaugas. Todėl reikia antros techninės sąlygos, kad būtų galima įvykdyti Reglamento (ES) Nr. 531/2012 reikalavimus. Siekiant atskirti vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas nuo savojoje šalyje teikiamų paslaugų rinkinio, lankomos šalies tinklų operatoriams neturėtų būti užkirstas kelias ne tik techniškai apdoroti tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojo duomenų srautą, bet ir teikti paslaugą mažmeniniu lygmeniu;
(13)
kita vertus, taikant pavienio IMSI techninę sąlygą neužtikrinama galimybė tenkinti visų kategorijų vartotojų poreikius konkurencingomis sąlygomis, pvz., intensyviai naudotis duomenų perdavimo paslaugomis. Kadangi nustatytos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų didmeninės kainos ribos nėra griežtai siejamos su išlaidomis ir, nepaisant numatomo didmeninių sąnaudų mažėjimo, po 2014 m. nesumažės, neatrodo tikėtina, kad alternatyvūs tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai, kuriems tenka naudotis didmeninėmis duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis, daug duomenų siunčiantiems naudotojams galės siūlyti patrauklias mažmeninių duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų kainas, palyginti su savojoje šalyje teikiamų judriojo ryšio duomenų perdavimo paslaugų kainomis. Tačiau taikant techninę sąlygą, kuria užtikrinama, kad bus laikomasi paslaugų savojoje šalyje teikėjams ir tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjams taikomo įpareigojimo neužkirsti kelio paslaugų vartotojams naudotis reguliuojamomis duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis, kurias lankomos šalies tinkle tiesiogiai teikia alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas, alternatyviems tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjams suteikiama galimybė teikti vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas, t. y. duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas teikti nesinaudojant didmenine duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslauga;
(14)
paslaugų savojoje šalyje teikėjai mažmenines duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas šiuo metu teikia pagal didmeninės prekybos susitarimus su lankomos šalies tinklų operatoriais. Siunčiant ir priimant tarptinkliniu ryšiu perduodamus duomenis naudojamasi radijo ryšio prieiga prie lankomos šalies operatoriaus tinklo ir parenkamas maršrutas tarp pasirinkto lankomos šalies operatoriaus tinklo ir savojo tinklo. Savojo tinklo operatorius teikia prisijungimo prie interneto paslaugą ir iš tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojo ima mokestį už duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugą. Dabar galiojantys GSM ir (arba) GPRS, EDGE ir UMTS standartai lankomos šalies tinklo operatoriui jau suteikia galimybę techniškai įgyvendinti duomenų perdavimą tarptinkliniu ryšiu ir teikti prisijungimo prie interneto paslaugą neparenkant maršruto tarp savojo ir lankomos šalies tinklų. Tačiau pagal sektoriuje dabar galiojančią praktiką savojo tinklo operatorius iš paslaugų vartotojo vis tiek ima mokestį už duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugą, o lankomos šalies tinklo operatorius savojo tinklo operatoriui teikia didmeninę duomenų srauto apdorojimo paslaugą;
(15)
yra keletas būdų įgyvendinti reikalavimą neužkirsti kelio teikti vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas. Pagrindiniai reikalavimai - reikalavimas įgyvendinti ir taikyti tarptinkliniu ryšiu perduodamų duomenų srauto apdorojimą lankomos šalies tinkle ir reikalavimas, kad tinklą lankomoje šalyje vartotojas galėtų pasirinkti rankiniu būdu arba automatiškai. Be kita ko, galimi patobulinimai yra duomenų srauto nukreipimo elementų pakeitimas, kad vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu seansas nebūtų nutrauktas, ir konkrečių priemonių, kurios padėtų tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams pasirinkti lankomos šalies tinklą arba palaikytų automatinį lankomos šalies tinklo parinkimą, įgyvendinimas. Tokie pagrindiniai reikalavimai turėtų suteikti galimybę plėtoti įvairius laikinai arba nuolat teikiamų vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų verslo modelius;
(16)
laikino naudojimosi vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis atveju tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojas, jei paslauga teikiama lankomoje šalyje ir jei lankomos šalies tinklo operatorius ir savojo tinklo operatorius yra sudarę tarptinklinio ryšio susitarimą, keliaudamas gali pasirinkti vietos judriojo ryšio tinklo operatorių, kurio mažmeninėmis duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis jis ketina tiesiogiai naudotis. Šios paslaugos laikinumas reiškia, kad nuolatinė tinklo arba galinio įrenginio konfigūracija netaikoma, todėl nustojus naudotis vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslauga atkuriamas ankstesnis naudojimosi tarptinkliniu ryšiu būdas; Tokios rūšies paslaugomis vartotojas naudotųsi panašiai kaip bevielio ryšio tinklais, pvz., „WiFi“, kuriuo šiuo metu daugelis nešiojamųjų kompiuterių, išmaniųjų telefonų ar planšetinių kompiuterių naudotojų naudojasi užsienyje. Balso skambučių, SMS ir kitas susijusias tarptinklinio ryšio paslaugas, kaip įprasta, teiktų savojo tinklo operatorius, išskyrus kai tarptinklinio ryšio paslaugų lankomos šalies tinkle teikėjas siūlo ir šias paslaugas;
(17)
nuolatinio naudojimosi vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis atveju tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojas sudaro sutartį su vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų teikėju, o ne su savąjį tinklą naudojančiu tarptinklinio ryšio paslaugų teikėju. Šiuo atveju alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas, pvz., judriojo ryšio tinklo operatorius arba perpardavėjas, tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas ir būtiną techninę pagalbą (kaip specialias prietaikas ar panašiai) vienoje arba daugiau šalių nuolat teiktų atsižvelgdamas į savo tinklo aprėptį ir (arba) JRTO, su kuriais jis yra sudaręs perpardavimo susitarimus kiekvienoje šalyje, tinklų aprėptį;
(18)
paprasčiausi komerciniai pasiūlymai gali būti ne patys patogiausi vartotojui, nes, pvz., gali būti reikalaujama, kad tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojas, norėdamas naudotis paslauga ir pasirinkti lankomos šalies tinklą, pakeistų galinio įrenginio nuostatas arba išsiųstų kodą trumpąja žinute; galima tikėtis, kad, jei paslauga bus populiari, vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų teikėjai, galinių įrenginių ir programų tiekėjai ar kiti subjektai sukurs vartotojui patogesnius rinkos sprendimus. Laikoma, kad vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugos yra patogios vartotojui dėl to, kad jis akimirksniu gali pradėti arba nustoti naudotis vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų teikėjų paslaugomis. Vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugos alternatyviems tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjams suteikia galimybę naudotis savo infrastruktūra ir komerciniais duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu susitarimais, pvz., sudarant susitarimus dėl perpardavimo ar dėl nuolatinio vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų teikimo keliose šalyse. Kaip nurodo EERRI, vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugos gali būti įgyvendinamos palyginti greitai ir ekonomiškai efektyviai, nes didžiąją dalį sąnaudų patiria alternatyvūs teikėjai ir tos sąnaudos yra proporcingos faktiniam vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų įdiegimo lygiui. Sąveikumas yra didelis, nes jau esama duomenų srautų apdorojimo įgyvendinimo lankomos šalies tinkle standartų. Todėl techninė sąlyga, suteikianti galimybę naudotis prieiga prie vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų, atitinka visus Reglamento (ES) Nr. 531/2012 5 straipsnio 3 dalyje nustatytus kriterijus, išskyrus b ir e kriterijus, kuriuos ji atitinka tik iš dalies;
(19)
techninė sąlyga, suteikianti galimybę naudotis prieiga prie vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų, tik užtikrina prieigą prie duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų. Todėl ji nevisiškai atitinka Reglamento (ES) Nr. 531/2012 5 straipsnio 3 dalies e kriterijų. Be to, ši techninė sąlyga nevisiškai atitinka b kriterijų, nes naudotis duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis tikimasi pritraukti tik duomenų vartotojus;
(20)
techninis sprendimas, kuriame derinamos abi techninės sąlygos, būtent pavienio IMSI techninė sąlyga, įgyvendinama kaip tarptinklinio ryšio perpardavimo paslauga, ir techninė sąlyga, suteikianti galimybę naudotis prieiga prie vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų lankomos šalies tinkle, atitinka visus Reglamento (ES) Nr. 531/2012 5 straipsnio 3 dalies kriterijus. Kadangi nei pavienio IMSI techninė sąlyga, nei techninė sąlyga, suteikianti galimybę naudotis prieiga prie vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų, atskirai neatitinka b ir e kriterijų, jos viena kitą papildo ir tik kartu atitinka b ir e kriterijus;
(21)
pagal Reglamento (ES) Nr. 531/2012 4 straipsnio 2 dalį tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo pakeitimas turi būti atliekamas nedelsiant ir bet kuriuo atveju kiek įmanoma greičiau, priklausomai nuo pasirinkto pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo įgyvendinimo techninio sprendimo. Kaip ir pakeičiant paslaugų savojoje šalyje teikėją, pavienio IMSI techninės sąlygos taikymo atveju sudarius sutartį su alternatyviu tarptinklinio ryšio paslaugų teikėju papildomos sąveikos su vartotoju nereikia. Ši techninė sąlyga suteikia galimybę įgyvendinti pakeitimą per panašų laikotarpį, kaip pakeičiant paslaugų savojoje šalyje teikėją, t. y. per vieną darbo dieną. Todėl pavienio IMSI techninės sąlygos atveju bet koks tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo pakeitimo laikotarpis, viršijantis nustatytą paslaugų savojoje šalyje teikėjo pakeitimo laikotarpį, turėtų būti laikomas nepagrįstu delsimu, nes nėra techninių priežasčių, kuriomis būtų galima pagrįsti tokio pakeitimo delsimą ilgiau, nei palyginamo paslaugų savojoje šalyje teikėjo pakeitimo laikotarpis. Techninės sąlygos, suteikiančios galimybę naudotis prieiga prie vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų, taikymo atveju tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojas turėtų pasirinkti alternatyvų tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją, kurio vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis naudosis, prieš pat ketindamas naudotis vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslauga. Po to, kai sudaroma sutartis su priimančiuoju tarptinklinio ryšio paslaugų teikėju, taikant techninę sąlygą užtikrinama galimybė nedelsiant pradėti naudotis vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų teikėjo paslaugomis ar jį pakeisti;
(22)
kad būtų galima koordinuotai atlikti pavienių tarptinklinio ryšio paslaugų techninį įgyvendinimą, būtinas rinkos dalyvių, EERRI ir Komisijos bendradarbiavimas ir jų veiklos koordinavimas. Visų pirma, turėtų būti parengtas koordinuotas metodas siekiant nustatyti atitinkamas technines sąsajas ir užtikrinti tinkamą tų sąsajų įgyvendinimą, kad būtų galima vienu metu visoje Sąjungoje nuosekliai įgyvendinti pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimą. Visiems rinkos dalyviams atvira sektoriaus platforma turėtų tapti naudingu tokio koordinavimo forumu;
(23)
kad būtų galima laiku įgyvendinti pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimą, prieš pradedant komercinį mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų, kurias teikia alternatyvūs tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai, diegimą įmonės neturėtų atsisakyti iki 2014 m. liepos 1 d. išbandyti technines sąsajas;
(24)
pagal Reglamento (ES) Nr. 531/2012 38 konstatuojamąją dalį EERRI, bendradarbiaudama su susijusiomis suinteresuotosiomis šalimis, turėtų parengti gaires dėl techninių elementų, būtinų, kad būtų užtikrinta galimybė parduoti pavienes tarptinklinio ryšio paslaugas;
(25)
Reglamento (ES) Nr. 531/2012 4 straipsnio 4 dalyje pateiktos bendrosios nuostatos, kaip ir kada paslaugų vartotojai turi būti informuojami apie galimybę pasirinkti alternatyvų tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją. Reikia tiksliau nustatyti informacijos turinį ir galimus jos perdavimo vartotojui būdus, kad vartotojui būtų lengviau pagrįstai rinktis. Siekiant gerinti vartotojų informuotumą apie tarptinklinio ryšio rinką, būtina derinti visas turimas priemones, kad vartotojai gautų naudos iš atvirų rinkų;
(26)
siekiant užtikrinti, kad visi paslaugų vartotojai galėtų pasinaudoti alternatyviais pasiūlymais, paslaugų savojoje šalyje teikėjai turėtų užtikrinti, kad sutartimis, sudaromomis arba atnaujinamomis po 2014 m. liepos 1 d., vartotojui būtų leidžiama bet kada pakeisti tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją ir kad perduodantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas už tai netaikytų jokio mokesčio;
(27)
tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai, įskaitant alternatyvius tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjus, turėtų įgyvendinti savo teikiamų duomenų perdavimo paslaugų skaidrumo ir apsaugos mechanizmus pagal Reglamento (ES) Nr. 531/2012 15 straipsnį. Kad būtų užtikrintas skaidrumas, tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai savo tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams taip pat turėtų teikti informaciją apie paslaugas, kurios gali būti neprieinamos naudojantis vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis, pvz., privačiomis savajame tinkle teikiamomis paslaugomis;
(28)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Ryšių komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
Šiuo reglamentu nustatomos išsamios pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo visoje Europos Sąjungoje taisyklės.
Juo nustatomos ir išsamios pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo įgyvendinimo techninio sprendimo taisyklės. Juo taip pat nustatomos išsamios taisyklės, susijusios su paslaugų savojoje šalyje teikėjams taikomu įpareigojimu teikti informaciją savo tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams apie galimybę rinktis bet kurio kito tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo teikiamas tarptinklinio ryšio paslaugas.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų perpardavimas- paslaugų rinkinį sudarančių reguliuojamų tarptinklinio ryšio paslaugų ir susijusių paslaugų (kaip antai balso pašto paslaugų), kurios paprastai teikiamos tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams, teikimas pagal alternatyvaus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo ir paslaugų savojoje šalyje teikėjo didmeninių paslaugų teikimo susitarimą taip, kad tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojui nereikėtų keisti SIM kortelės ar judriojo ryšio įrenginio;
b) vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslauga- reguliuojama duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslauga, kurią lankomos šalies tinkle tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams laikinai arba nuolat tiesiogiai teikia alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas; paslauga teikiama taip, kad paslaugų vartotojui nereikėtų keisti SIM kortelės ar judriojo ryšio įrenginio;
c) ES interneto prieigos punkto pavadinimas (angl. santr. APN)- bendras identifikatorius, kuris rankiniu būdu arba automatiškai nustatomas tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojo judriojo ryšio įrenginyje ir atpažįstamas savajame tinkle bei lankomos šalies tinkle ir pagal kurį nustatoma, kad tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojas nusprendė naudotis vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis;
d) srauto nukreipimas- valdymo funkcija, kurią savojo tinklo operatorius naudoja savo tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams parinkdamas lankomos šalies tinklus pagal lankomos šalies tinklų, kuriems teikiama pirmenybė, sąrašą;
e) tinklo blokavimas- tinklo valdymo funkcija, kurią savojo tinklo operatorius naudoja tam, kad jo tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams nebūtų parenkami tam tikri lankomos šalies tinklai;
f) patvarioji laikmena- bet kuri priemonė, kuria naudodamasis vartotojas gali išsaugoti jam asmeniškai adresuotą informaciją taip, kad ta informacija būtų galima pasinaudoti tinkamą (atsižvelgiant į tikslus, kuriais ta informacija gali būti naudojama) laikotarpį ir kad ją būtų galima atkurti nepakeistą;
g) priimantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas- tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas, kuris, pakeitus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją, teiks tarptinklinio ryšio paslaugas vietoj perduodančiojo tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo;
h) perduodantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas- tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas, kuris paslaugų vartotojui teikia tarptinklinio ryšio paslaugas.
3 straipsnis
Paslaugų rinkinį sudarančių pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo įgyvendinimo techninė sąlyga
1. Kad tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojai galėtų naudotis prieiga prie reguliuojamų balso skambučių, SMS ir duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų, kurias kaip paslaugų rinkinį teikia bet kuris alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas, paslaugų savojoje šalyje teikėjai, eksploatuojantys antžeminį viešąjį judriojo ryšio tinklą, teikia būtinus tinklo elementus ir atitinkamas paslaugas, kurie būtini, kad alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas galėtų perparduoti mažmenines tarptinklinio ryšio paslaugas paslaugų savojoje šalyje teikėjo klientams lygiagrečiai su savojo tinklo judriojo ryšio paslaugomis taip, kad tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams nereikėtų keisti SIM kortelės ar judriojo ryšio įrenginio.
2. Pagal šio straipsnio 1 dalį teikiami tinklo elementai ir atitinkamos paslaugos apima, inter alia:
a)
priemones, reikalingas tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo pakeitimo procedūrai pagal 5 dalį;
b)
su klientų informacija, pvz., kliento buvimo vietos duomenimis ir išrašant sąskaitas būtinais kliento duomenų įrašais, susijusias priemones, kurios būtinos teikiant mažmenines tarptinklinio ryšio paslaugas;
c)
priemones, būtinas, kad pagal Reglamento (ES) Nr. 531/2012 15 straipsnį būtų galima taikyti nurodyto naudojimosi duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis laikotarpio finansines ribas.
3. Paslaugų savojoje šalyje teikėjai, eksploatuojantys antžeminį viešąjį judriojo ryšio tinklą, turi patenkinti visus pagrįstus prašymus suteikti teisę naudotis tinklo elementais ir paslaugomis pagal 1 ir 2 dalis.
4. Paslaugų savojoje šalyje teikėjai užtikrina, kad tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojai, besinaudojantys alternatyvių tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjų paslaugomis, galėtų toliau naudotis savo balso pašto paslaugomis.
5. Perduodantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas bendradarbiauja su priimančiuoju tarptinklinio ryšio paslaugų teikėju siekdamas užtikrinti, kad sutartį su priimančiuoju tarptinklinio ryšio paslaugų teikėju sudarę tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojai jo teikiamomis paslaugomis galėtų pradėti naudotis per vieną darbo dieną.
4 straipsnis
Techninė sąlyga vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų prieigai lankomos šalies tinkle įgyvendinti
1. Kad tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojams nebūtų trukdoma naudotis reguliuojamomis duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis, kurias lankomos šalies tinkle tiesiogiai teikia alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas, paslaugų savojoje šalyje teikėjai, eksploatuojantys antžeminį viešąjį judriojo ryšio tinklą, patenkina pagrįstus prašymus naudotis būtinais tinklo elementais ir susijusiomis paslaugomis, kad alternatyvūs tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai galėtų apdoroti tarptinklinio ryšio duomenų srautą lankomos šalies tinkle ir teikti mažmenines vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas.
2. Pagal šio straipsnio 1 dalį teikiami tinklo elementai ir atitinkamos paslaugos apima, inter alia:
a)
priemones, būtinas, kad tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojas, norėdamas naudotis duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis pagal 4 dalį, savuoju tinklu besinaudojantį tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją galėtų pakeisti alternatyviu tarptinklinio ryšio paslaugų teikėju, kuris teikia vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas, ir atvirkščiai;
b)
priemones, kuriomis būtų užtikrinta galimybė savajame tinkle sukurti ES interneto APN skirtus vartotojų prieigos profilius ir mechanizmą, kuris užtikrintų galimybę apdoroti tarptinklinio ryšio duomenų srautą lankomos šalies tinkle, nukreipti tarptinklinio ryšio duomenų srautą per pasirinktą alternatyvų tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją ir lankomos šalies tinklo operatoriui galimybę teikti mažmeninę duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugą vartotojams, kurie naudojasi tais vartotojo prieigos profiliais;
c)
priemones, kuriomis užtikrinama, kad duomenų srauto nukreipimas, tinklo blokavimas ar kiti savajame tinkle taikomi mechanizmai netrukdytų vartotojams pasirinkti norimą lankomos šalies tinklą ir naudotis jame teikiamomis vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis;
d)
priemones, kuriomis užtikrinama, kad dėl duomenų srauto nukreipimo ar kitų savajame tinkle taikomų mechanizmų vartotojo ryšio įrenginys nebūtų atjungtas nuo pasirinkto lankomos šalies tinklo, kuriame teikiamos vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugos.
3. Jei alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas ketina siūlyti vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas, paslaugų savojoje šalyje teikėjai, eksploatuojantys antžeminį viešąjį judriojo ryšio tinklą, tuo tikslu patenkina pagrįstus to alternatyvaus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo prašymus suteikti didmeninę tarptinklinio ryšio prieigą ir užtikrina, kad alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojui galėtų teikti vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas, o savuoju tinklu besinaudojantis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas - kitas tarptinklinio ryšio paslaugas (balso skambučių ir trumpųjų žinučių), kai tie vartotojai naudojasi vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis.
4. Perduodantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas bendradarbiauja su priimančiuoju tarptinklinio ryšio paslaugų teikėju siekdamas užtikrinti, kad vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų teikimo sutartį su priimančiuoju tarptinklinio ryšio paslaugų teikėju sudarę tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojai galėtų pradėti naudotis šio teikėjo teikiamomis paslaugomis iškart, kai tik priimantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas nusiunčia prašymą perduodančiajam tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjui.
Perduodantysis teikėjas ir alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas turi užtikrinti, kad, įgyvendinant techninę sąlygą, kiekvienas tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojas, besinaudojantis vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugomis, turėtų galimybę bet kada atsisakyti vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų ir vėl naudotis numatytosiomis tarptinklinio ryšio paslaugomis, kurias teikia perduodantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas. Vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugas teikiantis alternatyvus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas netrukdo automatiškai atkurti tokias numatytąsias tarptinklinio ryšio paslaugas iškart, kai tik perduodantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas nusiunčia atitinkamą prašymą alternatyviam tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjui.
5 straipsnis
Pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo įgyvendinimo techninis sprendimas
Paslaugų savojoje šalyje teikėjai, eksploatuojantys antžeminį viešąjį judriojo ryšio tinklą, bendrai įgyvendina paslaugų rinkinį sudarančių pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo techninę sąlygą ir prieigos prie vietos duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų lankomos šalies tinkle įgyvendinimo techninę sąlygą.
Tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai, remdamiesi bendrais standartais, dėl kurių susitarta, bendradarbiauja siekdami užtikrinti pavienio reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo įgyvendinimo techninio sprendimo sąsajų sąveikumą. Tinklų operatorių taikomi informaciniai dokumentai ir duomenų bazių procedūros gali būti taikomi tarptinklinio ryšio tikslais su sąlyga, kad jie yra viešai prieinami ir atitinka Reglamentą (ES) Nr. 531/2012 ir šį reglamentą.
6 straipsnis
Vartotojų informavimas apie pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimą
1. Nuo 2014 m. liepos 1 d. paslaugų savojoje šalyje teikėjas esamus tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojus ir, prieš sudarydamas su jais paslaugų teikimo sutartį, naujus vartotojus informuoja apie galimybę atskirai rinktis kitų tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjų teikiamas paslaugas. Visų pirma jie pateikia tokią informaciją:
a)
išsamiai nurodo, kokių veiksmų tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojas turi imtis, kad pradėtų naudotis alternatyvaus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo paslaugomis ar jį pakeistų;
b)
apie galimybę bet kada nemokamai pakeisti tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją;
c)
apie esamų sutarties sąlygų pakeitimus, kuriais turi būti užtikrinama, kad perduodantysis tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjas netaikys paslaugų vartotojui jokių su paslaugų teikėjo pakeitimu susijusių mokesčių;
d)
nurodo laikotarpį, per kurį bus įvykdomas tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo pakeitimas;
e)
priminimą, kad, pakeitus paslaugų savojoje šalyje teikėją, naujasis paslaugų savojoje šalyje teikėjas nėra įpareigotas palaikyti konkretaus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo teikiamas tarptinklinio ryšio paslaugas;
f)
sudarant naują sutartį arba pratęsiant esamą sutartį vartotojai aiškiai patvirtina, kad jie buvo informuoti apie galimybę rinktis kitą tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyta informacija aiškiai, suprantamai ir lengvai prieinama forma pateikiama patvarioje laikmenoje. Jei paslaugų savojoje šalyje teikėjas neturi išankstinio mokėjimo paslaugų vartotojų kontaktinės informacijos, jis juos turėtų informuoti trumpąja žinute ar kitu tinkamu būdu.
Tarptinklinio ryšio paslaugų vartotojai turi teisę prašyti išsamesnės informacijos apie galimybę bet kada pakeisti tarptinklinio ryšio paslaugų teikėją ir ją nemokamai gauti.
7 straipsnis
Peržiūra
Komisija, atlikdama peržiūrą pagal Reglamento (ES) Nr. 531/2012 19 straipsnį, taip pat vertina, konsultuodamasi su EERRI, pasirinkto pavienių reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų pardavimo įgyvendinimo techninio sprendimo veiksmingumą ir ar jį reikėtų atnaujinti atsižvelgiant į technologijų pažangą arba rinkos pokyčius. Persvarstant visų pirma vertinama, ar techninis sprendimas vis dar veiksmingiausiai atitinka Reglamento (ES) Nr. 531/2012 5 straipsnio 3 dalyje nustatytus kriterijus.
8 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2014 m. liepos 1 d. iki 2022 m. birželio 30 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2012 m. gruodžio 14 d.