Input:
REGULAMENTO (UE) N.o 1053/2014 DA COMISSÃO
de 6 de outubro de 2014
que proíbe a pesca da solha nas divisões VIIh, VIIj e VIIk pelos navios que arvoram o pavilhão da Bélgica
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1224/2009 do Conselho, de 20 de novembro de 2009, que institui um regime comunitário de controlo a fim de assegurar o cumprimento das regras da política comum das pescas (1), nomeadamente o artigo 36.o, n.o 2,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (UE) n.o 43/2014 do Conselho (2) estabelece quotas para 2014.
(2)
De acordo com as informações recebidas pela Comissão, as capturas da unidade populacional mencionada no anexo do presente regulamento, efetuadas por navios que arvoram o pavilhão ou estão registados no Estado-Membro referido nesse anexo, esgotaram a quota atribuída para 2014.
(3)
É, por conseguinte, necessário proibir as atividades de pesca dessa unidade populacional,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
Esgotamento da quota
A quota de pesca atribuída para 2014 ao Estado-Membro referido no anexo do presente regulamento relativamente à unidade populacional nele mencionada é considerada esgotada na data indicada no mesmo anexo.
Artigo 2.o
Proibições
As atividades de pesca da unidade populacional mencionada no anexo do presente regulamento por navios que arvoram o pavilhão ou estão registados no Estado-Membro nele referido são proibidas a partir da data indicada no mesmo anexo. É proibido manter a bordo, transladar, transbordar ou desembarcar capturas dessa unidade populacional efetuadas por esses navios após a data indicada.
Artigo 3.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 6 de outubro de 2014.


Input:
SKLEP SVETA (SZVP) 2015/521
z dne 26. marca 2015
o posodobitvi in spremembi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu, in razveljavitvi Sklepa 2014/483/SZVP
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 29 Pogodbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Svet je 27. decembra 2001 sprejel Skupno stališče 2001/931/SZVP (1).
(2)
Svet je 22. julija 2014 sprejel Sklep 2014/483/SZVP (2) o posodobitvi in spremembi seznama oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP (v nadaljnjem besedilu: seznam).
(3)
V skladu s členom 1(6) Skupnega stališča 2001/931/SZVP je treba redno pregledovati imena oseb, skupin in subjektov s seznama, da se preveri, da obstajajo razlogi za njihovo ohranjanje na seznamu.
(4)
V tem sklepu je izid pregleda, ki ga je opravil Svet v zvezi z osebami, skupinami in subjekti, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP.
(5)
Svet je preveril, da so pristojni organi iz člena 1(4) Skupnega stališča 2001/931/SZVP sprejeli odločitve, da so bile osebe, skupine in subjekti s seznama vpleteni v teroristična dejanja v smislu člena 1(2) in (3) navedenega skupnega stališča. Svet je tudi sklenil, da bi morali za osebe, skupine in subjekte, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP, še naprej veljati posebni omejevalni ukrepi iz navedenega skupnega stališča.
(6)
Svet je sklenil, da no obstajajo več razlogi, da se dva subjekta ohranita na seznamu.
(7)
Seznam bi bilo treba ustrezno posodobiti, Sklep 2014/483/SZVP pa bi bilo treba razveljaviti -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Seznam oseb, skupin in subjektov, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP, je v Prilogi k temu sklepu.
Člen 2
Sklep 2014/483/SZVP se razveljavi.
Člen 3
Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
V Bruslju, 26. marca 2015


Input:
РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ 2014/730/ОВППС НА СЪВЕТА
от 20 октомври 2014 година
за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 31, параграф 2 от него,
като взе предвид Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 г. относно ограничителни мерки срещу Сирия (1), и по-специално член 30, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 31 май 2013 г. Съветът прие Решение 2013/255/ОВППС.
(2)
Предвид сериозната обстановка следва да бъдат добавени шестнадесет лица и две образувания в списъка на подлежащите на ограничителни мерки лица и образувания, който се съдържа в приложение I към Решение 2013/255/ОВППС,.
(3)
Информацията, отнасяща се за три лица и едно образувание, съдържаща се в приложение I към Решение 2013/255/ОВППС, следва също да бъде актуализирана.
(4)
В резултат на решението на Общия съд от 3 юли 2014 г. по дело T-203/12 (2), Mohamad Nedal Alchaar/Съвет, Д-р Mohammad Nidal Al-Shaar следва да бъде изваден от списъка на подлежащите на ограничителни мерки лица и образувания, който се съдържа в приложение I към Решение 2013/255/ОВППС.
(5)
Поради това приложение I към Решение 2013/255/ОВППС следва да бъде съответно изменено,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Приложение I към Решение 2013/255/ОВППС се изменя, както е посочено в приложението към настоящото решение.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Люксембург на 20 октомври 2014 година.


Input:
DIREKTIVA SVETA (EU) 2015/2376
z dne 8. decembra 2015
o spremembi Direktive 2011/16/EU glede obvezne avtomatične izmenjave podatkov na področju obdavčenja
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 115 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (3),
po posebnem zakonodajnem postopku,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Izziv, ki ga predstavljajo čezmejno izogibanje davkom, agresivno davčno načrtovanje in škodljiva davčna konkurenca, se je znatno povečal ter je postal zelo zaskrbljujoč znotraj Unije in tudi na svetovni ravni. Erozija davčne osnove znatno zmanjšuje nacionalne davčne prihodke, kar države članice ovira pri izvajanju rasti prijaznih davčnih politik. Izdaja vnaprejšnjih davčnih stališč, ki omogočajo dosledno in pregledno izvajanje zakonodaje, je tudi v Uniji običajna praksa. S pojasnjevanjem davčne zakonodaje davčnim zavezancem je podjetjem zagotovljena varnost, to pa lahko spodbuja naložbe in spoštovanje zakonodaje ter tako pripomore k doseganju cilja nadaljnjega razvoja enotnega trga v Uniji na podlagi načel in svoboščin, na katerih temeljijo Pogodbe. Vendar prihaja zaradi davčnih stališč, izdanih v podporo strukturam davčnega načrtovanja, v nekaterih primerih do nizke obdavčitve umetno zvišanih zneskov prihodka v državi, ki je izdala, spremenila ali obnovila vnaprejšnje davčno stališče, tako da vsem drugim zadevnim državam preostane le obdavčitev umetno znižanih zneskov prihodka. Zato je nujno potrebno, da se poveča preglednost. V ta namen je treba izboljšati orodja in mehanizme, vzpostavljene z Direktivo Sveta 2011/16/EU (4).
(2)
Evropski svet je v sklepih z dne 18. decembra 2014 poudaril, da se je nujno treba prizadevneje boriti proti izogibanju davkom in agresivnemu davčnemu načrtovanju, tako na svetovni ravni kot na ravni Unije. Poudaril je pomen preglednosti in obenem pozdravil namero Komisije, da bo predložila predlog o avtomatični izmenjavi podatkov o davčnih stališčih v Uniji.
(3)
Direktiva 2011/16/EU določa obvezno izmenjavo podatkov na lastno pobudo med državami članicami v petih specifičnih primerih in v določenih rokih. Izmenjava podatkov na lastno pobudo v primerih, da ima pristojni organ ene države članice razloge za domnevo, da morda prihaja do izgube davka v drugi državi članici, že zdaj velja za davčna stališča s čezmejno razsežnostjo, ki jih država članica izda, spremeni ali obnovi za določenega davčnega zavezanca v zvezi z razlago ali uporabo davčnih predpisov v prihodnosti.
(4)
Vendar učinkovito izmenjavo podatkov na lastno pobudo v zvezi z vnaprejšnjimi davčnimi stališči s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjimi cenovnimi sporazumi ovira več pomembnih praktičnih težav, kot je diskrecijska pravica države članice, ki je tak dokument izdala, da odloči o tem, katere druge države članice bi morale biti o tem obveščene. Zato bi morali biti izmenjani podatki po potrebi dostopni vsem drugim državam članicam.
(5)
Področje uporabe avtomatične izmenjave podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih, ki so bili izdani, spremenjeni ali obnovljeni za določeno osebo ali skupino oseb, ki ima pravico, da se na ta stališča in te sporazume sklicuje, bi moralo zajemati kakršne koli materialne oblike (ne glede na to, ali so zavezujoče ali nezavezujoče narave, in način njihove izdaje).
(6)
Zaradi pravne varnosti bi bilo treba spremeniti Direktivo 2011/16/EU, in sicer bi bilo treba vanjo vključiti ustrezno opredelitev vnaprejšnjega davčnega stališča s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjega cenovnega sporazuma. Opredelitvi bi morali biti dovolj splošni, da bi zajemali različne primere, med drugim tudi naslednje vrste vnaprejšnjih davčnih stališč s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumov:
-
enostranske vnaprejšnje cenovne sporazume in/ali sklepe,
-
dvostranske ali večstranske vnaprejšnje cenovne sporazume in sklepe,
-
sporazume ali sklepe, s katerimi se določi, ali stalna poslovna enota obstaja ali ne,
-
sporazume ali sklepe, s katerimi se določi, ali obstajajo ali ne dejstva, ki utegnejo vplivati na davčno osnovo stalne poslovne enote,
-
sporazume ali sklepe, s katerimi se določi davčni status hibridnega subjekta v eni državi članici, povezanega z rezidentom druge jurisdikcije,
-
ter sporazume ali sklepe o osnovi za odmero zaradi amortizacije sredstva v eni državi članici, kupljenega od družbe iz skupine v drugi jurisdikciji.
(7)
Davčni zavezanci imajo pravico, da se na vnaprejšnja davčna stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnje cenovne sporazume sklicujejo v okviru denimo davčnega postopka ali davčnega nadzora, vendar pod pogojem, da so bila dejstva, na katerih temeljijo vnaprejšnja davčna stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnji cenovni sporazumi, podrobno predstavljena in da davčni zavezanci upoštevajo pogoje teh stališč ali sporazumov.
(8)
Države članice bodo podatke izmenjavale ne glede na to, ali davčni zavezanec upošteva pogoje vnaprejšnjega davčnega stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnjega cenovnega sporazuma.
(9)
Posredovanje podatkov ne bi smelo povzročiti razkritja poslovne, industrijske ali poklicne skrivnosti oziroma poslovnega procesa niti razkritja podatkov, ki bi bilo v nasprotju z javnim redom.
(10)
Da se zagotovijo koristi obvezne avtomatične izmenjave podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih, bi bilo treba podatke sporočiti takoj po izdaji, spremembi ali obnovitvi takih dokumentov; v ta namen bi bilo zato treba določiti redne časovne presledke za sporočanje podatkov. Prav zato je tudi primerno, da se določi obvezna avtomatična izmenjava podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih, ki so bili izdani, spremenjeni ali obnovljeni v obdobju petih let pred začetkom uporabe te direktive in ki so še vedno veljavni 1. januarja 2014. Določene osebe ali določena skupina oseb s skupnim letnim čistim prihodkom, nižjim od 40 000 000 EUR, pa bi lahko bila pod določenimi pogoji izvzeta iz takšne obvezne avtomatične izmenjave.
(11)
Zaradi zagotovitve pravne varnosti je primerno, da se pod zelo strogimi pogoji iz obvezne avtomatične izmenjave izvzamejo dvostranski ali večstranski vnaprejšnji cenovni sporazumi s tretjimi državami, temelječi na obstoječih mednarodnih pogodbah, sklenjenih s temi državami, če določbe teh pogodb ne dopuščajo, da se podatki, prejeti na podlagi teh pogodb, razkrijejo državi, ki ni stranka pogodbe. Namesto tega bi bilo treba v teh primerih izmenjati podatke iz odstavka 6 člena 8a v zvezi z zahtevami, na podlagi katerih se izdajo takšni dvostranski ali večstranski vnaprejšnji cenovni sporazumi. Torej bi tedaj ob podatkih, ki bi jih bilo treba sporočiti, morali označiti, da so ti poslani na podlagi takšne zahteve.
(12)
Obvezna avtomatična izmenjava podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih bi morala vsakič vključevati sporočanje določenih osnovnih podatkov, ki bi bili dostopni vsem državam članicam. Na Komisijo bi bilo treba prenesti pooblastilo, da po postopku iz Direktive 2011/16/EU (kar vključuje Odbor za upravno sodelovanje pri obdavčevanju) določi praktične postopke, potrebne za standardizacijo sporočanja takih podatkov zaradi oblikovanja standardnega obrazca, ki se bo uporabljal za izmenjavo podatkov. Navedeni postopek bi bilo treba uporabiti tudi pri določitvi nadaljnjih praktičnih postopkov v zvezi z izmenjavo podatkov, kot je določitev jezikovnih zahtev, ki bi veljale za izmenjavo podatkov, pri kateri bi se uporabljal standardni obrazec.
(13)
Primerno je, da se pri oblikovanju takega standardnega obrazca za obvezno avtomatično izmenjavo podatkov upošteva delo, opravljeno v okviru foruma OECD o škodljivih davčnih praksah, pri katerem se v sklopu akcijskega načrta za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmeritve dobička oblikuje standardni obrazec za izmenjavo podatkov. Primerno je tudi, da se tesno in usklajeno sodeluje z OECD, ne samo pri oblikovanju takega standardnega obrazca za obvezno avtomatično izmenjavo podatkov, temveč tudi na drugih področjih. Končni cilj bi moral biti vzpostavitev enakih pogojev za vse na svetovni ravni, pri čemer bi morala Unija prevzeti vodilno vlogo s svojim zavzemanjem za avtomatično izmenjavo razmeroma širokega nabora podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih.
(14)
Države članice bi morale izmenjati osnovne podatke, nekatere od njih pa bi morale sporočiti tudi Komisiji. To bi moralo Komisiji omogočiti, da v katerem koli trenutku spremlja in oceni, ali se avtomatična izmenjava podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih izvaja učinkovito. Podatki, ki bi jih prejela Komisija, pa se ne bi smeli uporabljati za nobene druge namene. Država članica, ki bi sporočila te podatke, bi morala Komisiji še vedno priglasiti vsakršno državno pomoč.
(15)
Povratne informacije, ki jih država članica prejemnica podatkov predloži državi članici pošiljateljici podatkov, so nujne za učinkovito delovanje sistema avtomatične izmenjave podatkov. Zato je primerno poudariti, da bi morali pristojni organi držav članic enkrat letno poslati povratne informacije o avtomatični izmenjavi podatkov drugim zadevnim državam članicam. V praksi bi moralo to obvezno pošiljanje povratnih informacij potekati v okviru dvostransko dogovorjenih ureditev.
(16)
Po opravljeni obvezni avtomatični izmenjavi podatkov v skladu s to direktivo bi morale države članice po potrebi imeti možnost, da se za pridobitev dodatnih informacij od države članice, ki je izdala vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnji cenovni sporazum, tudi za pridobitev celotnega besedila takega stališča ali sporazuma, sklicujejo na člen 5 Direktive 2011/16/EU glede izmenjave informacij na zaprosilo.
(17)
Primerno je opozoriti, da so v členu 21(4) Direktive 2011/16/EU urejene zahteve glede jezikov in prevajanja, ki se uporabljajo za zaprosila za sodelovanje, vključno z zaprosili za uradno obvestilo, in za priložene dokumente. To pravilo bi se moralo uporabljati tudi v primerih, kadar države članice po opravljeni obvezni avtomatični izmenjavi osnovnih podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih zahtevajo dodatne informacije.
(18)
Države članice bi morale sprejeti vse razumne ukrepe, potrebne za odpravo morebitnih ovir, ki bi lahko preprečevale učinkovito in kar najširšo obvezno avtomatično izmenjavo podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih.
(19)
Za učinkovitejšo rabo virov, lažjo izmenjavo podatkov ter v izogib temu, da bi morala vsaka država članica uvesti podobne prilagoditve v svojem sistemu za hrambo podatkov, bi bilo treba poskrbeti za vzpostavitev osrednje podatkovne zbirke, ki bi bila dostopna vsem državam članicam in Komisiji ter v katero bi države članice naložile in shranile podatke, namesto da bi te podatke pošiljale po varni elektronski pošti. Komisija bi morala v skladu s postopkom iz člena 26(2) Direktive 2011/16/EU določiti praktične postopke za vzpostavitev take podatkovne zbirke.
(20)
Glede na naravo in obseg sprememb, uvedenih z Direktivo Sveta 2014/107/EU (5) in to direktivo, bi bilo treba podaljšati rok za predložitev statističnih in drugih podatkov ter poročil iz Direktive 2011/16/EU. Tako podaljšanje bi moralo omogočati, da se pri predloženih podatkih odražajo izkušnje, ki izhajajo iz navedenih sprememb. Podaljšati bi bilo treba rok, do katerega morajo države članice predložiti statistične in druge podatke (pred 1. januarjem 2018), ter rok, do katerega mora Komisija predložiti poročilo in po potrebi predlog (pred 1. januarjem 2019).
(21)
Veljavne določbe glede zaupnosti bi bilo treba spremeniti, da se upošteva razširitev obvezne avtomatične izmenjave podatkov na vnaprejšnja davčna stališča s čezmejnim učinkom in vnaprejšnje cenovne sporazume.
(22)
Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava zlasti Listina Evropske unije o temeljnih pravicah. Njen namen je zlasti zagotoviti dosledno spoštovanje pravice do varstva osebnih podatkov in svobode gospodarske pobude.
(23)
Ker cilja te direktive, to je učinkovitega upravnega sodelovanja med državami članicami pod pogoji, ki so skladni s pravilnim delovanjem notranjega trga, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, in se ta cilj zaradi zahtevane enotnosti in učinkovitosti ta lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(24)
Direktivo 2011/16/EU bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Direktiva 2011/16/EU se spremeni:
1.
člen 3 se spremeni:
(a)
točka 9 se nadomesti z naslednjim:
„9.
‚avtomatična izmenjava‘ pomeni
(a)
v členu 8(1) in členu 8a, sistematično sporočanje vnaprej opredeljenih podatkov drugi državi članici brez predhodnega zaprosila v vnaprej določenih rednih časovnih presledkih. V členu 8(1) se izraz ‚podatki, ki so na voljo‘ nanaša na podatke, ki so v davčnih spisih države članice, ki sporoča podatke, in so dostopni v skladu s postopki za zbiranje in obdelavo podatkov v navedeni državi članici;
(b)
v členu 8(3a), sistematično sporočanje vnaprej opredeljenih podatkov o rezidentih drugih držav članic zadevni državi članici rezidentstva brez predhodnega zaprosila v vnaprej določenih rednih časovnih presledkih. V členu 8(3a), členu 8(7a), členu 21(2) ter členu 25(2) in (3) ima vsak izraz z veliko začetnico tak pomen, kot ga ima v ustrezni opredelitvi iz Priloge I;
(c)
v vseh drugih določbah te direktive, razen člena 8(1), člena 8(3a) ter člena 8a, sistematično sporočanje vnaprej opredeljenih podatkov, zagotovljenih v skladu s točkama (a) in (b) te točke.“;
(b)
dodajo se naslednje točke:
„14.
‚vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom‘ pomeni vsak dogovor, sporočilo ali vsak drug instrument ali ukrep s podobnim učinkom, tudi tak, ki se izda, spremeni ali obnovi v okviru davčnega nadzora, pri čemer so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
izda, spremeni ali obnovi ga vlada ali davčni organ države članice ali ozemeljske ali upravne podenote države članice, tudi lokalni organi, ali pa je to storjeno v njihovem imenu, ne glede na to, ali se dejansko uporablja ali ne;
(b)
izda, spremeni ali obnovi se za določeno osebo ali skupino oseb, ki ima pravico, da se nanj sklicuje;
(c)
zadeva razlago ali uporabo pravne ali upravne določbe, ki se nanaša na uporabo ali izvrševanje nacionalne davčne zakonodaje s strani države članice ali njenih ozemeljskih ali upravnih podenot, tudi lokalnih organov;
(d)
nanaša se na čezmejno transakcijo ali na vprašanje, ali gre pri dejavnostih, ki jih oseba opravlja v drugi jurisdikciji, za stalno poslovno enoto, ter
(e)
izda se pred izvedbo transakcij ali dejavnosti v drugi jurisdikciji, pri katerih bi lahko šlo za stalno poslovno enoto, ali pred vložitvijo davčne napovedi za obdobje, v katerem je bila izvedena transakcija ali niz transakcij ali so bile izvedene dejavnosti.
Čezmejna transakcija lahko med drugim vključuje naložbe, dobavo blaga ali storitev, financiranje ali uporabo opredmetenih ali neopredmetenih sredstev, pri čemer ni nujno, da je vanjo neposredno vključena oseba, ki ji je bilo izdano vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom;
15.
‚vnaprejšnji cenovni sporazum‘ pomeni vsak dogovor, sporočilo ali vsak drug instrument ali ukrep s podobnim učinkom, tudi tak, ki se izda, spremeni ali obnovi v okviru davčnega nadzora, pri čemer so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
izda, spremeni ali obnovi ga vlada ali davčni organ ene ali več držav članic, vključno z vsemi njihovimi ozemeljskimi ali upravnimi podenotami, tudi lokalnimi organi, ali pa je to storjeno v njihovem imenu, ne glede na to, ali se dejansko uporablja;
(b)
izda, spremeni ali obnovi se za določeno osebo ali skupino oseb, ki ima pravico, da se nanj sklicuje, ter
(c)
se v njem še pred izvedbo čezmejnih transakcij med povezanimi podjetji določi ustrezen sklop meril za določanje transfernih cen za navedene transakcije ali se določi delež dobička, ki pripada stalni poslovni enoti.
Podjetji sta povezani podjetji, kadar je eno od njiju neposredno ali posredno udeleženo pri upravljanju, nadzoru ali v kapitalu drugega podjetja ali kadar so iste osebe neposredno ali posredno udeležene pri upravljanju, nadzoru ali v kapitalu podjetij.
Transferne cene so cene, po katerih podjetje prenese fizično blago in neopredmeteno premoženje na povezana podjetja ali zanje opravlja storitve, skladno s tem pa je treba razlagati tudi izraz ‚določanje transfernih cen‘;
16.
v točki 14 ‚čezmejna transakcija‘ pomeni transakcijo ali niz transakcij, pri katerih:
(a)
niso vse udeležene stranke v transakciji ali nizu transakcij rezidenti za davčne namene v državi članici, ki je izdala, spremenila ali obnovila vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom,
(b)
je katera koli od udeleženih strank v transakciji ali nizu transakcij hkrati rezident za davčne namene v več kot eni jurisdikciji;
(c)
ena od udeleženih strank v transakciji ali nizu transakcij izvaja posle v drugi jurisdikciji prek stalne poslovne enote ter transakcija ali niz transakcij predstavlja celotno poslovanje stalne poslovne enote ali njegov del. Čezmejna transakcija ali niz transakcij vključuje tudi ureditve, za katere poskrbi oseba v zvezi s poslovnimi dejavnostmi v drugi jurisdikciji, pri čemer oseba te dejavnosti opravlja prek stalne poslovne enote, ali
(d)
je pri taki transakciji ali nizu transakcij prisoten čezmejni učinek.
V točki 15 ‚čezmejna transakcija‘ pomeni transakcijo ali niz transakcij, ki vključujejo povezana podjetja, ki niso vsa rezidenti za davčne namene na ozemlju ene jurisdikcije, ali transakcijo ali niz transakcij, pri katerih je prisoten čezmejni učinek;
17.
v točkah 15 in 16 ‚podjetje‘ pomeni vsakršno obliko poslovanja.“;
2.
v členu 8 se črtata odstavka 4 in 5;
3.
vstavita se naslednja člena:
„Člen 8a
Obseg in pogoji obvezne avtomatične izmenjave podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih
1. Pristojni organ države članice v primeru, da je bilo vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnji cenovni sporazum izdan, spremenjen ali obnovljen po 31. decembru 2016, z avtomatično izmenjavo sporoči podatke o njem pristojnim organom vseh drugih držav članic in Evropski komisiji, razen v primerih iz odstavka 8 tega člena, skladno z veljavnimi praktičnimi postopki, sprejetimi na podlagi člena 21.
2. Pristojni organ države članice skladno z veljavnimi praktičnimi postopki, sprejetimi na podlagi člena 21, pristojnim organom vseh drugih držav članic in Evropski komisiji, razen v primerih iz odstavka 8 tega člena, sporoči tudi podatke o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih, ki so bili izdani, spremenjeni ali obnovljeni v obdobju petih let pred 1. januarjem 2017.
Če so bila vnaprejšnja davčna stališča s čezmejnim učinkom in vnaprejšnji cenovni sporazumi izdani, spremenjeni ali obnovljeni med 1. januarjem 2012 in 31. decembrom 2013, se to sporočanje izvede pod pogojem, da so bili še vedno v veljavi 1. januarja 2014.
Če so bila vnaprejšnja davčna stališča s čezmejnim učinkom in vnaprejšnji cenovni sporazumi izdani, spremenjeni ali obnovljeni med 1. januarjem 2014 in 31. decembrom 2016, se to sporočanje izvede ne glede na to, ali so še veljavni.
Države članice lahko iz sporočanja, navedenega v tem odstavku, izvzamejo podatke o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih, ki so bili izdani, spremenjeni ali obnovljeni pred 1. aprilom 2016, za določeno osebo ali skupino oseb - z izjemo tistih, ki izvajajo večinoma finančne ali naložbene aktivnosti - katere skupni letni čisti prihodek, kakor je opredeljen v točki 5 člena 2 Direktive 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta (6), je v fiskalnem letu pred njihovo izdajo, spremembo ali obnovo znašal manj kot 40 000 000 EUR (ali enakovreden znesek v kateri koli drugi valuti).
3. Dvostranski ali večstranski vnaprejšnji cenovni sporazumi s tretjimi državami so v skladu s tem členom izvzeti iz področja uporabe avtomatične izmenjave podatkov, kadar mednarodni davčni sporazum, na podlagi katerega je bil izpogajan zadevni vnaprejšnji cenovni sporazum, ne dopušča razkritja podatkov tretjim osebam. Podatki o takih dvostranskih ali večstranskih vnaprejšnjih cenovnih sporazumih se v skladu s členom 9 izmenjujejo, če mednarodni davčni sporazum, na podlagi katerega je bil izpogajan zadevni vnaprejšnji cenovni sporazum, dopušča njihovo razkritje in pristojni organ tretje države to razkritje dovoli.
Če pa so dvostranski ali večstranski vnaprejšnji cenovni sporazumi v skladu s prvim stavkom prvega pododstavka tega odstavka izvzeti iz avtomatične izmenjave podatkov, se podatki iz odstavka 6 tega člena, navedeni v zahtevi, na podlagi katere se izda takšen dvostranski ali večstranski vnaprejšnji cenovni sporazum, namesto tega izmenjajo na podlagi odstavkov 1 in 2 tega člena.
4. Odstavka 1 in 2 se ne uporabljata, če vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom zadeva in vključuje izključno davčne zadeve ene ali več fizičnih oseb.
5. Izmenjava podatkov poteka na naslednji način:
(a)
za podatke, ki se sporočajo v skladu z odstavkom 1: v treh mesecih po preteku polovice koledarskega leta, v katerem so bila izdana, spremenjena ali obnovljena vnaprejšnja davčna stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnji cenovni sporazumi;
(b)
za podatke, ki se sporočajo v skladu z odstavkom 2: pred 1. januarjem 2018.
6. Podatki, ki jih država članica sporoči v skladu z odstavkoma 1 in 2 tega člena, zajemajo naslednje:
(a)
identifikacijo osebe, ki ni fizična oseba, in, kadar je to primerno, skupine oseb, ki ji ta oseba pripada;
(b)
povzetek vsebine vnaprejšnjega davčnega stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnjega cenovnega sporazuma, vključno z abstraktnim opisom ustreznih poslovnih dejavnosti ali transakcij ali niza transakcij, ki ne sme povzročiti razkritja poslovne, industrijske ali poklicne skrivnosti oziroma poslovnega procesa niti razkritja informacij, ki bi bilo v nasprotju z javnim redom;
(c)
datume izdaje, spremembe ali obnove vnaprejšnjega davčnega stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnjega cenovnega sporazuma;
(d)
datum začetka veljavnosti vnaprejšnjega davčnega stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnjega cenovnega sporazuma, če je ta datum določen;
(e)
datum konca veljavnosti vnaprejšnjega davčnega stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnjega cenovnega sporazuma, če je ta datum določen;
(f)
vrsto vnaprejšnjega davčnega stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnjega cenovnega sporazuma;
(g)
znesek transakcije ali niza transakcij iz vnaprejšnjega davčnega stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnjega cenovnega sporazuma, če je ta znesek tam naveden;
(h)
opis meril, ki se uporabljajo za določanje transfernih cen, ali sámo transferno ceno v primeru vnaprejšnjega cenovnega sporazuma;
(i)
opredelitev metode, ki se uporablja za določanje transfernih cen, ali sámo transferno ceno v primeru vnaprejšnjega cenovnega sporazuma;
(j)
imena morebitnih drugih držav članic, ki bi jih verjetno zadevalo vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnji cenovni sporazum;
(k)
imena vseh oseb, ki niso fizične osebe, v morebitnih drugih državah članicah, na katere bi verjetno vplivalo vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnji cenovni sporazum (ob navedbi, s katerimi državami članicami so te osebe povezane), in
(l)
navedbo, ali sporočeni podatki temeljijo na sámem vnaprejšnjem davčnem stališču s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnjem cenovnem sporazumu ali na zahtevi iz drugega pododstavka odstavka 3 tega člena.
7. Za lažjo izmenjavo podatkov iz odstavka 6 tega člena Komisija v okviru postopka za določitev standardnega obrazca iz člena 20(5) določi praktične postopke, potrebne za izvajanje tega člena, vključno z ukrepi za standardizacijo sporočanja podatkov iz odstavka 6 tega člena.
8. Podatki iz točk (a), (b), (h) in (k) odstavka 6 tega člena se ne sporočijo Evropski komisiji.
9. Pristojni organ zadevne države članice, določene v skladu z odstavkom 6(j), pristojnemu organu, ki je podatke poslal, potrdi prejem teh podatkov nemudoma in ne pozneje kot v sedmih delovnih dneh po njihovem prejemu, po možnosti z elektronskimi sredstvi. Ta ukrep velja, dokler ne začne delovati podatkovna zbirka iz člena 21(5).
10. Države članice lahko v skladu s členom 5 in ob upoštevanju člena 21(4) zahtevajo dodatne podatke, vključno s celotnim besedilom vnaprejšnjega davčnega stališča s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnjega cenovnega sporazuma.
Člen 8b
Statistični podatki o avtomatičnih izmenjavah
1. Države članice pred 1. januarjem 2018 Komisiji vsako leto pošljejo statistične podatke o obsegu avtomatičnih izmenjav v skladu s členoma 8 in 8a ter po možnosti podatke o upravnih in drugih zadevnih stroških in koristih, povezanih z opravljenimi izmenjavami, ter vse morebitne spremembe, tako za davčne uprave kot tudi za tretje osebe.
2. Komisija pred 1. januarjem 2019 predloži poročilo s pregledom in oceno statističnih in drugih podatkov, prejetih v skladu z odstavkom 1 tega člena, o zadevah, kot so upravni in drugi zadevni stroški in koristi avtomatične izmenjave podatkov, in s tem povezanih praktičnih vidikih. Komisija po potrebi Svetu predloži predlog glede kategorij in pogojev iz člena 8(1), vključno s pogojem, da morajo biti na voljo podatki o rezidentih drugih držav članic, ali postavk iz člena 8(3a) ali glede obojih.
Svet pri preučitvi predloga Komisije presodi, kako bi lahko dodatno povečali učinkovitost in okrepili delovanje avtomatične izmenjave podatkov ter jo izboljšali, s čimer bi zagotovili, da:
(a)
pristojni organ vsake države članice v okviru avtomatične izmenjave sporoči pristojnemu organu katere koli druge države članice podatke o davčnih obdobjih od 1. januarja 2019 dalje, ki so na voljo glede rezidentov te druge države članice ter zadevajo vse kategorije prihodkov in kapitala iz člena 8(1), kakor se razlagajo v nacionalni zakonodaji države članice, ki te podatke sporoči, in
(b)
se seznam kategorij in postavk iz člena 8(1) in člena 8(3a) razširi še na druge kategorije in postavke, vključno z licenčninami.
(6) Direktiva 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o letnih računovodskih izkazih, konsolidiranih računovodskih izkazih in povezanih poročilih nekaterih vrst podjetij, spremembi Direktive 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS (UL L 182, 29.6.2013, str. 19).“;"
4.
v členu 20 se doda naslednji odstavek:
„5. Komisija pred 1. januarjem 2017 v skladu s postopkom iz člena 26(2) pripravi standardni obrazec in ob tem določiti jezikovno ureditev. Pri avtomatični izmenjavi podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih v skladu s členom 8a se uporabi ta standardni obrazec. Ta standardni obrazec lahko vsebuje le tiste elemente za izmenjavo podatkov, ki so našteti v členu 8a(6), ter druga z njimi povezana polja, potrebna za dosego ciljev iz člena 8a.
Jezikovna ureditev iz prvega pododstavka državam članicam ne preprečuje, da bi podatke iz člena 8a sporočile v katerem koli od uradnih in delovnih jezikov Unije. Lahko pa je v okviru te jezikovne ureditve določeno, da se ključni elementi takšnih podatkov pošljejo tudi v kakem drugem uradnem in delovnem jeziku Unije.“;
5.
člen 21 se spremeni:
(a)
odstavek 3 nadomesti z naslednjim:
„3. Osebe, ki jih ustrezno pooblasti Urad Komisije za varnostno akreditacijo, lahko imajo dostop do teh podatkov le, če je to potrebno za oskrbovanje, vzdrževanje in razvoj podatkovne zbirke iz odstavka 5 in omrežja CCN.“;
(b)
doda se naslednji odstavek:
„5. Komisija do 31. decembra 2017 razvije varno osrednjo podatkovno zbirko držav članic za upravno sodelovanje na področju obdavčenja ter zanjo zagotovi tehnično in logistično podporo, kjer se za izpolnitev obveznosti glede avtomatične izmenjave podatkov iz odstavkov 1 in 2 člena 8a beležijo podatki, ki jih je treba sporočati v okviru navedenih odstavkov. Dostop do podatkov, shranjenih v tej podatkovni zbirki, imajo pristojni organi vseh držav članic. Tudi Komisija ima dostop do podatkov, shranjenih v tej podatkovni zbirki, vendar ob omejitvah iz člena 8a(8). Komisija potrebne praktične postopke določi v skladu s postopkom iz člena 26(2).
Dokler ta varna osrednja podatkovna zbirka ne začne delovati, avtomatična izmenjava podatkov iz odstavkov 1 in 2 člena 8a poteka v skladu z odstavkom 1 tega člena in veljavnimi praktičnimi postopki.“;
6.
člen 23 se spremeni:
(a)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Države članice Komisiji sporočijo letno oceno učinkovitosti avtomatične izmenjave podatkov iz člena 8 in člena 8a ter dosežene konkretne rezultate. Komisija v skladu s postopkom iz člena 26(2) določi obliko in pogoje sporočanja te letne ocene.“;
(b)
odstavka 5 in 6 se črtata;
7.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 23a
Zaupnost podatkov
1. Podatki, ki se sporočijo Komisiji v skladu s to direktivo, se obravnavajo kot zaupni v skladu z določbami, ki se uporabljajo za organe Unije, uporabljati pa se smejo samo za to, da se določi, ali in v kolikšni meri države članice upoštevajo to direktivo.
2. Podatki, ki jih država članica sporoči Komisiji v skladu s členom 23, in kakršno koli poročilo ali dokument, ki ga pripravi Komisija s pomočjo teh podatkov, se lahko pošljejo drugim državam članicam. Za poslane podatke velja obveznost varovanja uradne skrivnosti, varovani pa morajo biti tako, kot so varovani podobni podatki v nacionalnem pravu države članice, ki je podatke prejela.
Države članice lahko poročila in dokumente iz prvega pododstavka, ki jih pripravi Komisija, uporabijo le v analitične namene in jih ne smejo objaviti ali dati na voljo nobeni drugi osebi ali organu brez izrecne privolitve Komisije.“;
8.
v členu 25 se vstavi naslednji odstavek:
„1a. Uredba (ES) št. 45/2001 se uporablja za kakršno koli obdelavo osebnih podatkov v okviru te direktive s strani institucij in organov Unije. Vendar se za namene pravilne uporabe te direktive obseg obveznosti in pravic iz člena 11, člena 12(1) ter členov 13 do 17 Uredbe (ES) št. 45/2001 omeji, kolikor je to potrebno zaradi zaščite interesov, navedenih v točki (b) člena 20(1) navedene uredbe.“
Člen 2
1. Države članice sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo do 31. decembra 2016. Besedila navedenih predpisov nemudoma sporočijo Komisiji.
Te predpise uporabljajo od 1. januarja 2017.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Države članice sporočijo Komisiji besedila temeljnih določb nacionalnega prava, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 3
Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 4
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Bruslju, 8. decembra 2015


Input:
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 960/2013,
7. oktoober 2013,
millega kehtestatakse kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (1),
võttes arvesse komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmäärust (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga, (2) eriti selle artikli 136 lõiget 1,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruses (EL) nr 543/2011 on sätestatud vastavalt mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay vooru tulemustele kriteeriumid, mille alusel kehtestab komisjon kolmandatest riikidest importimisel kõnealuse määruse XVI lisa A osas sätestatud toodete ja ajavahemike kohta kindlad impordiväärtused.
(2)
Iga turustuspäeva kindel impordiväärtus on arvutatud rakendusmääruses (EL) nr 543/2011 artikli 136 lõike 1 kohaselt, võttes arvesse päevaandmete erinevust. Seetõttu peaks käesolev määrus jõustuma selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeval,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Käesoleva määruse lisas määratakse kindlaks rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikliga 136 ette nähtud kindlad impordiväärtused.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 7. oktoober 2013


Input:
DECISIONE DEL CONSIGLIO
del 14 aprile 2014
relativa alla conclusione dell’accordo volontario di partenariato tra l’Unione europea e la Repubblica di Indonesia sull’applicazione delle normative nel settore forestale, sulla governance e sul commercio del legname e dei suoi derivati importati nell’Unione europea
(2014/284/UE)
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 207, paragrafo 3, primo comma, e l’articolo 207, paragrafo 4, primo comma, in combinato disposto con l’articolo 218, paragrafo 6, lettera a), punto v), e l’articolo 218, paragrafo 7,
vista la proposta della Commissione europea,
vista l’approvazione del Parlamento europeo,
considerando quanto segue:
(1)
Nel maggio 2003 la Commissione ha adottato una comunicazione al Consiglio e al Parlamento europeo intitolata «L’applicazione delle normative, la governance e il commercio nel settore forestale (FLEGT) - Proposta di un piano d’azione dell’Unione europea», che caldeggiava l’adozione di misure volte a combattere il disboscamento illegale mediante la conclusione di accordi volontari di partenariato con i paesi produttori di legname («piano d’azione dell’UE»). Le conclusioni del Consiglio sul piano d’azione sono state adottate nell’ottobre 2003 (1) e una risoluzione in materia è stata adottata dal Parlamento europeo l’11 luglio 2005 (2).
(2)
Conformemente alla decisione 2013/486/UE del Consiglio (3), l’accordo volontario di partenariato tra l’Unione europea e la Repubblica di Indonesia sull’applicazione delle normative nel settore forestale, sulla governance e sul commercio del legname e dei suoi derivati importati nell’Unione europea («accordo») è stato firmato il 30 settembre 2013, fatta salva la sua conclusione.
(3)
È opportuno approvare l’accordo,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’accordo volontario di partenariato tra l’Unione europea e la Repubblica di Indonesia sull’applicazione delle normative nel settore forestale, sulla governance e sul commercio del legname e dei suoi derivati importati nell’Unione europea è approvato a nome dell’Unione.
Il testo dell’accordo è accluso alla presente decisione.
Articolo 2
Il presidente del Consiglio è autorizzato a designare la persona o le persone abilitate a procedere, a nome dell’Unione, alla notifica a norma dell’articolo 23 dell’accordo, allo scopo di impegnare l’Unione.
Articolo 3
L’Unione è rappresentata dalla Commissione in seno al comitato congiunto di attuazione istituito a norma dell’articolo 14 dell’accordo.
Gli Stati membri possono partecipare alle riunioni del comitato congiunto di attuazione quali membri della delegazione dell’Unione.
Articolo 4
Ai fini delle modifiche degli allegati dell’accordo, in forza dell’articolo 22 dello stesso, la Commissione è autorizzata, secondo la procedura di cui all’articolo 11, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 2173/2005 del Consiglio (4), ad approvare le modifiche a nome dell’Unione.
Articolo 5
La presente decisione entra in vigore il giorno dell’adozione.
Fatto a Lussemburgo, il 14 aprile 2014


Input:
PADOMES LĒMUMS
(2013. gada 22. oktobris)
par savstarpējās palīdzības piešķiršanu Rumānijai
(2013/532/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 143. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu, kuru tā iesniegusi pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
tā kā:
(1)
Rumānija kopš 2009. gada ir īstenojusi būtisku reformu programmu. Saskaņā ar divām maksājumu bilances programmām Rumānija ir lielā mērā koriģējusi ārējo ekonomisko nelīdzsvarotību. Turklāt Padome 2013. gada 21. jūnijā ar Lēmumu 2013/318/ES (1) atcēla Lēmumu 2009/590/EK (2) par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Rumānijā. Fiskālā konsolidācija būtu jāturpina saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām līdz 2015. gadam sasniegt vidēja termiņa mērķi. Valdība ir atguvusi pilnu piekļuvi finansējuma avotiem tirgū, un valūtas maiņas likme no 2009. gada vidus ir bijusi samērā stabila.
(2)
Makroekonomiskā un finansiālā stabilitāte būtu jākonsolidē, īstenojot piesardzīgu politiku. Strukturālās reformas, kas tika uzsāktas saskaņā ar iepriekšējām programmām, būtu jāturpina, un ja vajadzīgs, jāpaplašina, lai mazinātu riska faktorus un nostiprinātu pamatu turpmākai izaugsmei un izlīdzinājumam.
(3)
Padomei regulāri jāpārskata Rumānijas īstenotā ekonomikas politika, proti, kad tiek sagatavoti ikgadējie pārskati par Rumānijas atjaunināto konverģences programmu un valsts reformu programmas īstenošanu un kārtējais pārskats par Rumānijas veikumu, kas ietverts konverģences ziņojumā.
(4)
Lai gan ekonomikas programmas pamatscenārijā kopējās bruto finansējuma vajadzības līdz 2015. gada beigām ir pilnībā izpildītas un valdība ir saglabājusi piekļuvi tirgū pieejamajam finansējumam, riski saistībā ar pamatscenāriju pamato Rumānijas lūgumu par finansiālo palīdzību piesardzības pasākumu veidā, turpinot palīdzību, kas piešķirta ar Padomes Lēmumiem 2009/458/EK (3) un 2011/289/ES (4).
(5)
Rumānijas iestādes ir lūgušas finansiālo palīdzību no Savienības un citām starptautiskām finanšu institūcijām, lai stiprinātu maksājumu bilances stabilitāti un lai nodrošinātu starptautisko valūtu rezervju saglabāšanu piesardzīgā līmenī pat tad, ja rodas negatīvi pavērsieni ekonomikas attīstībā.
(6)
Neskatoties uz tekošā konta uzlabojumiem, Rumānija vēl aizvien ir pakļauta valūtas maiņas svārstīgumam un svārstībām starptautiskajos kapitāla tirgos. Nelabvēlīga scenārija gadījumā, ko raksturo pašreiz pietiekamās likviditātes izsīkums, varētu rasties situācijas, kurās Rumānijas finansējuma izmaksas varētu pieaugt, turklāt pieaugt ārkārtīgi strauji. Turklāt nelabvēlīga notikumu attīstība eurozonā varētu atkārtoti radīt spiedienu uz banku sektoru. Savienības savstarpējās palīdzības piešķiršanu pamato joprojām pastāvošie riska faktori,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Savienība piešķir Rumānijai savstarpēju palīdzību.
2. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā paziņošanas dienā.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Luksemburgā, 2013. gada 22. oktobrī


Input:
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/39
оd 13. siječnja 2015.
o upisu naziva u registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla (Focaccia di Recco col formaggio (ZOZP))
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (1), a posebno njezin članak 52. stavak 3. točku (b),
budući da:
(1)
U skladu s člankom 50. stavkom 2. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1151/2012, zahtjev Italije za upis naziva „Focaccia di Recco col formaggio” u registar objavljen je u Službenom listu Europske unije (2).
(2)
Portugal, Ujedinjena Kraljevina i društvo Fresh gourmet Catering LLC sa sjedištem u Dubaiju u Ujedinjenim Arapskim Emiratima uložili su prigovor na upis u skladu s člankom 51. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1151/2012. Komisija je razmotrila obrazložene izjave o prigovoru Portugala i Ujedinjene Kraljevine i ocijenila ih dopuštenima u smislu članka 10. Uredbe (EU) br. 1151/2012. Ocijenjeno je da društvo Fresh gourmet Catering LLC nema legitimnih interesa, te je stoga njegov prigovor ocijenjen nedopuštenim na temelju članka 51. stavka 1. navedene Uredbe.
(3)
Obrazložena izjava o prigovoru dvaju klijenata (prvog sa sjedištem u Portugalu, a drugog u Ujedinjenoj Kraljevini) jednog talijanskog društva sa sjedištem u zemljopisnom području te koje prodaje svoj proizvod u smrznutom obliku, uglavnom se odnosila na naziv i zabranu prethodne termičke obrade, zamrzavanja i ostalih metoda čuvanja.
(4)
Komisija je dopisom od 20. prosinca 2013. pozvala Italiju i Portugal, s jedne strane, i Italiju i Ujedinjenu Kraljevinu, s druge strane, da postignu međusobni sporazum u skladu s člankom 51. stavkom 3. prethodno navedene Uredbe. U skladu s navedenim člankom, Italija je u dopisu od 15. travnja 2014. dostavila izvješće o završetku razdoblja savjetovanja. Budući da u roku od tri mjeseca nije postignut sporazum među svim navedenim državama članicama, Komisija je obvezna donijeti odluku u skladu s člankom 52. stavkom 3. točkom (b) navedene Uredbe.
(5)
Podnositelji prigovora ukazali su na pravnu nesigurnost u pogledu upisa naziva „Focaccia di Recco col formaggio” kao zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla (ZOZP) na temelju Uredbe (EU) br. 1151/2012, s obzirom na to da je Italija, ministarskom uredbom od 18. srpnja 2000., posljednje izmijenjenom 5. lipnja 2014., stavila „Focaccia al formaggio di Recco” (drukčiji naziv od onoga koji se predlaže za upis, iako je riječ o istom proizvodu) na „Nacionalni popis tradicionalnih poljoprivredno-prehrambenih proizvoda”. Iako postoji usporedno s nazivom „Focaccia al formaggio di Recco”, naziv „Focaccia di Recco col formaggio” nije tradicionalan jer se pojavio nakon 2000. godine.
(6)
Člankom 7. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1151/2012 nije propisano da naziv ZOZP-a mora biti tradicionalan. Naziv se može upisati kao ZOZP ako ga se upotrebljava u trgovini ili svakodnevnom govoru, te samo na jezicima kojima se služi ili kojima se služilo kroz povijest za opis određenog proizvoda u određenom zemljopisnom području. Slijedom toga, s obzirom na to da se dokazalo da se naziv „Focaccia di Recco col formaggio” upotrebljava u trgovini i svakodnevnom govoru na jeziku kojim se služi u navedenom zemljopisnom području, njegov upis kao ZOZP-a u skladu je s Uredbom (EU) br. 1151/2012.
(7)
Naziv „Focaccia al formaggio di Recco” neće se moći upotrebljavati za proizvode koji nisu sukladni specifikaciji utvrđenoj za proizvod koji je upisan pod nazivom„Focaccia di Recco col formaggio”.
(8)
Nadalje, podnositelji prigovora naveli su i razlog za prigovor predviđen člankom 10. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1151/2012: upis predloženog naziva ugrozio bi opstojnost proizvoda koji je već bio zakonito na tržištu najmanje tijekom pet godina prije datuma objave iz članka 50. stavka 2. točke (a) navedene Uredbe. Zabranom prethodne termičke obrade, zamrzavanja i ostalih tehnika čuvanja predviđenom u specifikaciji proizvoda i navedenom u točki 3.6. jedinstvenog dokumenta sprječava se da podnositelji prigovora uvoze i prodaju zamrznutu tanku pogaču „Focaccia di Recco col formaggio”.
(9)
Međutim, ugrožavanje opstojnosti zamrznutog proizvoda koji nosi naziv „Focaccia al formaggio di Recco” proizlazi jedino iz sadržaja specifikacije proizvoda za predloženi naziv „Focaccia di Recco col formaggio”, s obzirom na zabranu prethodne termičke obrade, zamrzavanja i ostalih metoda čuvanja. S obzirom na to da zabrane sadržane u specifikaciji proizvoda za predloženi naziv pripadaju ovlastima skupine koja je podnijela zahtjev te da je sadržaj specifikacije proizvoda u skladu s člankom 7. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1151/2012, navodno ugrožavanje postojećih proizvoda ne može samo po sebi spriječiti upis.
(10)
Nadalje, uredbom ministarstva „Ministero delle Politiche Agricole e Forestali” od 13. veljače 2012. talijanska je vlada odobrila privremenu nacionalnu zaštitu za naziv „Focaccia di Recco col formaggio”. U Italiji se taj naziv može upotrebljavati samo za proizvod koji je proizveden u skladu sa specifikacijom proizvoda koja je sadržana u zahtjevu za upis naziva „Focaccia di Recco col formaggio” koji je upućen Komisiji. U tim okolnostima, nije jasno zašto je dano prijelazno razdoblje podnositeljima prigovora koji uvoze proizvod i imaju sjedište u Portugalu i Ujedinjenoj Kraljevini. U svakom slučaju, oznake za koje je podnesen zahtjev za upis, koje su upisane ili koje su uspostavljene upotrebom u dobroj vjeri na području Unije prije datuma na koji je Komisiji podnesen zahtjev za zaštitu naziva „Focaccia di Recco col formaggio” mogu se i dalje upotrebljavati i obnavljati bez obzira na upis.
(11)
Podnositelji prigovora pokušali su tvrditi i da se specifikacijom proizvoda krše propisi o higijeni hrane u pogledu čuvanja hrane. Zabranom prethodne termičke obrade, industrijskog zamrzavanja, zamrzavanja i ostalih metoda čuvanja može se ugroziti čuvanje, a time i prehrambenu sigurnost proizvoda. Osim toga, specifikacija proizvoda sadržava nerazmjerne i neutemeljene propise kojima se nastoje utvrditi faze koje slijede nakon proizvodnje pa čak i urediti načini konzumiranja nakon prodaje. U stvari specifikacija proizvoda ne sadržava odredbe koje su u suprotnosti s higijenskim propisima. Jednostavno, ako se pokaže potrebnim upotrijebiti metode čuvanja koje su zabranjene, proizvod se više neće moći prodavati pod upisanim nazivom. Specifikacija proizvoda u svakom slučaju podliježe općem zakonodavstvu Unije. U pogledu naravi i ciljeva odredaba specifikacije proizvoda, njima se utvrđuju samo svojstva koja u trenutku konzumiranja mora imati proizvod naziva „Focaccia di Recco col formaggio”, a koja se posebno odnose na proizvodnju proizvoda tog naziva, te ni na koji način ne utječu na uvjete konzumiranja nakon prodaje.
(12)
Podnositelji prigovora tvrde i da zabrana svih oblika čuvanja označava neopravdano ograničenje slobodnog kretanja zakonito proizvedenog proizvoda i to propisivanjem koje nema nikakav utjecaj na zaštitu proizvoda. U stvari, proizvod se može kretati, ali naziv se ne može stavljati na proizvod koji nije u skladu sa specifikacijom proizvoda. Ta je posljedica opravdana ciljem Uredbe (EU) br. 1151/2012, odnosno zaštitom naziva upisanih oznaka zemljopisnog podrijetla.
(13)
Uzevši u obzir sve navedeno, naziv „Focaccia di Recco col formaggio” treba upisati u registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla.
(14)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem odbora za politiku kakvoće poljoprivrednih proizvoda,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Upisan je naziv „Focaccia di Recco col formaggio” (ZOZP).
Naziv iz prvog stavka odnosi se na proizvod iz razreda 2.3. Kruh, fino pecivo, kolači, slastice, keksi i drugi pekarski proizvodi iz Priloga XI. Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 668/2014 (3).
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. siječnja 2015.


Input:
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 761/2013
2013 m. rugpjūčio 6 d.
kuriuo uždraudžiama su Jungtinės Karalystės vėliava plaukiojantiems laivams žvejoti tobines ir susijusią priegaudą IIa, IIIa ir IV zonose ir 1, 2, 3, 4 ir 6 tobinių išteklių valdymo rajonuose ES vandenyse, išskyrus vandenis, esančius 6 jūrmylių atstumu nuo JK bazinių linijų prie Šetlando, Fero salos ir Fulos
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1224/2009, nustatantį Bendrijos kontrolės sistemą, kuria užtikrinamas bendrosios žuvininkystės politikos taisyklių laikymasis (1), ypač į jo 36 straipsnio 2 dalį,
kadangi:
(1)
2013 m. sausio 21 d. Tarybos reglamentu (ES) Nr. 40/2013, kuriuo nustatomos 2013 m. tam tikrų žuvų išteklių ir žuvų išteklių grupių, dėl kurių vedamos tarptautinės derybos ar kuriems taikomi tarptautiniai susitarimai, žvejybos galimybės, taikomos ES vandenyse ir ES laivams tam tikruose ne ES vandenyse (2), nustatomos kvotos 2013 metams;
(2)
remiantis Komisijai pateikta informacija, žvejodami šio reglamento priede nurodytų išteklių žuvis, laivai, kurie plaukioja su tame priede nurodytos valstybės narės vėliava arba yra toje valstybėje narėje registruoti, išnaudojo 2013 metams skirtą kvotą;
(3)
todėl būtina uždrausti tų išteklių žuvų žvejybą,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Kvotos išnaudojimas
Šio reglamento priede nurodytai valstybei narei 2013 metams skirta tame priede nurodytų išteklių žvejybos kvota laikoma išnaudota nuo tame priede nustatytos dienos.
2 straipsnis
Draudimai
Nuo šio reglamento priede nustatytos dienos laivams, kurie plaukioja su tame priede nurodytos valstybės narės vėliava arba yra toje valstybėje narėje registruoti, uždraudžiama žvejoti tame priede nurodytų išteklių žuvis. Visų pirma, draudžiama laivuose laikyti, perkrauti arba iškrauti tokių laivų po nurodytos dienos sužvejotas minėtų išteklių žuvis.
3 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. rugpjūčio 6 d.


Input:
DECISÃO DE EXECUÇÃO DA COMISSÃO
de 6 de fevereiro de 2014
que revoga a Decisão 2003/766/CE relativa a medidas de emergência contra a propagação na Comunidade da Diabrotica virgifera Le Conte
[notificada com o número C(2014) 467]
(2014/62/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Diretiva 2000/29/CE do Conselho, de 8 de maio de 2000, relativa às medidas de proteção contra a introdução na Comunidade de organismos prejudiciais aos vegetais e produtos vegetais e contra a sua propagação no interior da Comunidade (1), nomeadamente o artigo 16.o, n.o 3, quarta frase,
Considerando o seguinte:
(1)
A Decisão 2003/766/CE da Comissão (2) não conseguiu impedir a propagação da Diabrotica virgifera virgifera Le Conte, como se conclui a partir dos rastreios anuais efetuados pelos Estados-Membros nos termos da referida decisão. Esses rastreios mostram ainda que a Diabrotica virgifera virgifera Le Conte está agora estabelecida numa grande parte do território da União. Além disso, não é viável impedir a sua propagação e existem meios de controlo eficazes e sustentáveis que minimizam o impacto deste organismo sobre o rendimento do milho, especialmente a aplicação de um sistema de rotação de culturas.
(2)
A Decisão 2003/766/CE deve, pois, ser revogada.
(3)
As medidas previstas na presente decisão estão em conformidade com o parecer do Comité Fitossanitário Permanente,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
A Decisão 2003/766/CE é revogada.
Artigo 2.o
Os destinatários da presente decisão são os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 6 de fevereiro de 2014.


Input:
NAŘÍZENÍ RADY (EU) 2015/496
ze dne 17. března 2015,
kterým se mění nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83, pokud jde o uložení historických archivů orgánů v Evropském univerzitním institutu ve Florencii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 352 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením Rady (EHS, Euratom) č. 354/83 ze dne 1. února 1983 o otevření historických archivů Evropského hospodářského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii veřejnosti (1) jsou historické archivy Unie uchovávány a podle možností zpřístupňovány veřejnosti po uplynutí 30 let.
(2)
Povinnost zřídit historické archivy a zpřístupnit je podle možností veřejnosti se vztahuje na všechny instituce uvedené v nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83 (dále jen „instituce“) za podmínek tam stanovených.
(3)
Nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83 stanoví, že každá instituce může mít své historické archivy na libovolném místě, které považuje za nejvhodnější.
(4)
V roce 1984 se Evropský parlament, Rada a Komise rozhodly, že své historické archivy uloží v Evropském univerzitním institutu (EUI) ve Florencii, kde jsou zpřístupněny veřejnosti. Za tímto účelem byla dne 17. prosince 1984 podepsána smlouva mezi Evropskými společenstvími, zastoupenými Komisí, a EUI (dále jen „smlouva o uložení“).
(5)
Evropský hospodářský a sociální výbor a Evropský účetní dvůr následně přistoupily k podmínkám smlouvy o uložení. Evropská investiční banka ukládá své historické archivy v EUI podle zvláštní dohody s EUI, která byla podepsána dne 1. července 2005, a na základě pravidel o historických archivech, která přijal řídící výbor banky dne 7. října 2005 (2).
(6)
Italská vláda poskytla EUI bezplatně vhodné prostory k trvalé dispozici, aby zajistila uchování uložených archivů a jejich ochranu v souladu s uznávanými mezinárodními normami a umožnila nahlížení do nich.
(7)
Účelem ukládání historických archivů institucí v EUI je poskytnout přístup do těchto archivů na jediném místě, podpořit jejich prohlížení a podnítit výzkum dějin evropské integrace a evropských institucí. EUI je proslulé středisko akademického výzkumu a vzdělávání se zaměřením na Evropu a evropskou integraci. Má téměř 30 let praxe ve správě historických archivů Unie, poskytuje nejmodernější archivní a výzkumné prostory vybudované výslovně pro zachování a prohlížení těchto archivů a těší se mezinárodní reputaci jakožto centrum těchto archivů.
(8)
Pokračující uložení historických archivů institucí v EUI by mělo být zakotveno v právních předpisech Unie, aby byla zohledněna úloha EUI jakožto partnera institucí při správě jejich historických archivů.
(9)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na všechny instituce a nemělo by se dotýkat jejich odpovědnosti za otevření svých historických archivů veřejnosti ani vlastnictví těchto historických archivů každou institucí.
(10)
Zvláštní povaha činností Soudního dvora Evropské unie a Evropské centrální banky však odůvodňuje jejich vynětí z povinnosti stanovené tímto nařízením uložit své historické archivy v EUI. Soudní dvůr Evropské unie a Evropská centrální banka mohou ukládat své historické archivy v EUI dobrovolně.
(11)
Instituce a EUI by pokud možno měly zpřístupnit historické archivy veřejnosti v digitalizované a digitální podobě, aby tak usnadnily jejich prohlížení prostřednictvím internetu.
(12)
Osobní údaje obsažené v historických archivech Unie uložených v EUI by měly být zpracovávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (3).
(13)
V souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 byl ohledně legislativního návrhu vedoucího k tomuto nařízení Komisí konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který k němu vydal své stanovisko dne 10. října 2012 (4).
(14)
Podrobná ustanovení o správě historických archivů v EUI, včetně jejich uložení, poskytování přístupu k nim a jejich prohlížení veřejností, jakož i vzájemné úlohy a povinnosti institucí a EUI by měly být stanoveny v rámcové dohodě o partnerství.
(15)
Náklady na správu historických archivů Unie prováděnou EUI by měly být hrazeny ze souhrnného rozpočtu Unie a tyto náklady by měly nést všechny ukládající instituce.
(16)
Nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83 se mění takto:
1)
Článek 8 se mění takto:
a)
odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Každá instituce, kromě Soudního dvora Evropské unie a Evropské centrální banky, uloží v Evropském univerzitním institutu (EUI) ve Florencii dokumenty, které jsou součástí jejích historických archivů a které otevřela veřejnosti v souladu s tímto nařízením. Uložení proběhne v souladu s přílohou.
Bez ohledu na první pododstavec mohou ukládající instituce z právních nebo správních důvodů vyloučit uložení určitých originálních dokumentů v EUI. V takovém případě uloží mikrofilm nebo digitální kopii těchto dokumentů.“
;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„3. Soudní dvůr Evropské unie a Evropská centrální banka mohou ukládat své historické archivy v EUI dobrovolně.
4. Ukládající instituce si zachovají vlastnictví svých archivů, jakož i výlučnou odpovědnost za skladbu dokumentů a složek, které jsou uloženy v EUI nebo EUI jinak zpřístupněny.
5. Uložení historických archivů institucí v EUI nemá vliv na ochranu archivů ve smyslu článku 2 Protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie.
6. EUI zajistí zachování a ochranu uložených archivů. Uložení a ochrana musí vyhovovat uznávaným mezinárodním normám o fyzické ochraně archivů a přinejmenším musí dodržovat technická a bezpečnostní pravidla, jež odpovídají pravidlům používaným pro zachování a správu veřejných archivů v Itálii. Za tímto účelem jsou uložené dokumenty uchovávány ve zvlášť vybudovaných archivních prostorech.
7. EUI je výhradně odpovědný za pracovníky povolané ke správě historických archivů Unie uložených v EUI. EUI zajistí, aby pracovníci pověření správou historických archivů měli příslušnou odbornou kvalifikaci, která je k výkonu práce v této oblasti nezbytná.
8. Každá ukládající instituce má právo dostávat informace týkající se správy jejích archivů v EUI a provádět inspekce archivů, které tam uložila.
9. EUI zpřístupní veřejnosti historické archivy, které dostane v souladu s odstavci 1 a 3. Instituce mohou rovněž zpřístupňovat veřejnosti kopie týchž historických archivů.
10. Náklady na správu historických archivů Unie se financují z příspěvků všech ukládajících institucí do příslušné rozpočtové linie v mezích ročních prostředků vyčleněných rozpočtovým orgánem v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (5). Tyto finanční příspěvky nepokrývají náklady na poskytování a uzpůsobení budov a úložných prostor určených pro archivy a jejich pracovníky.
Výše příspěvků uvedených v prvním pododstavci je úměrná velikosti příslušných plánů pracovních míst ukládajících institucí. Každý příspěvek je přepočten, kdykoli začne v EUI ukládat své historické archivy další instituce, nebo alespoň každých pět let.
11. EUI jedná jako zpracovatel ve smyslu článku 2 nařízení (ES) č. 45/2001 podle pokynů ukládajících institucí. Veškeré osobní údaje, které jsou obsaženy v historických archivech institucí, zpracovává EUI v souladu se zárukami stanovenými v uvedeném nařízení.
12. Evropský inspektor ochrany údajů má i nadále pravomoci dohledu nad institucemi, pokud se jedná o zpracování osobních údajů, které jsou obsaženy v historických archivech uložených v EUI.
2)
Článek 9 se mění takto:
a)
se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Každá instituce přijme vnitřní pravidla pro používání tohoto nařízení. Tato pravidla zahrnují pravidla pro uchování historických archivů a jejich otevírání veřejnosti a o ochraně osobních údajů obsažených v historických archivech. Kdykoli je to možné, zpřístupní instituce své archivy veřejnosti elektronickými prostředky včetně digitalizovaných archivů a archivů vytvořených přímo v digitální podobě a usnadní jejich prohlížení prostřednictvím internetu. Uchovávají rovněž dokumenty, které jsou k dispozici ve formách přizpůsobených zvláštním požadavkům (například slepecké písmo, texty psané velkými písmeny nebo zvukové záznamy).“
;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„3. Komise uzavře jménem ukládajících institucí rámcovou dohodu o partnerství s EUI. Rámcová dohoda o partnerství zahrnuje podrobná ustanovení o vzájemných úlohách a povinnostech institucí a EUI při správě historických archivů Unie, včetně jejich uložení, uchování, poskytování přístupu k nim a jejich prohlížení veřejností.“
3)
K nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83 se doplňuje příloha ve znění uvedeném v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. března 2015.


Input:
A BIZOTTSÁG 1336/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. december 16.)
a tej- és tejtermékágazatot érintő ideiglenes támogatási intézkedéseknek a vajra és sovány tejporra vonatkozó 2015. évi állami intervenciós időszak előrehozatala formájában történő megállapításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 219. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 228. cikkével,
mivel:
(1)
Az orosz kormány 2014. augusztus 7-én betiltotta egyes termékek, köztük a tej és tejtermékek Unióból Oroszországba irányuló importját. E fontos exportpiac hirtelen kiesése miatt a tilalom piaci zavarokhoz vezetett, és jelentős árcsökkenést okozott.
(2)
Az 1308/2013/EU rendelet 12. cikkének d) pontja értelmében március 1-jétől szeptember 30-ig van lehetőség állami intervencióra a vaj és a sovány tejpor tekintetében.
(3)
Ennek következtében olyan helyzet alakult ki, amelyben az 1308/2013/EU rendelet szerinti szokásos intézkedések nem tűnnek elégségesnek a piaci zavar kezeléséhez.
(4)
A vajra és sovány tejporra vonatkozó állami intervenciós időszak a 949/2014/EU bizottsági felhatalmazáson alapuló rendelettel (2)2014. december 31-ig meghosszabbításra került.
(5)
Az Unióban a vaj és a sovány tejpor ára tovább csökkent, és az árleszorítás tendenciája valószínűleg folytatódni fog.
(6)
Annak érdekében, hogy megakadályozható legyen az árak további csökkenése és a piaci zavarok súlyosbodása, fontos, hogy az állami intervenció lehetősége 2014. december 31-ét követően is fennálljon.
(7)
Következésképpen helyénvaló a vaj és a sovány tejpor tekintetében a 2015. évi intervenciós felvásárlási időszak kezdeteként január 1-jét meghatározni.
(8)
A piaci helyzet azonnali befolyásolása és az árak stabilizálásához való hozzájárulás érdekében az e rendeletben előírt ideiglenes intézkedésnek a rendelet kihirdetését követő napon hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1308/2013/EU rendelet 12. cikkének d) pontjától eltérve 2015-ben január 1-jétőlszeptember 30-ig van lehetőség állami intervencióra a vaj és a sovány tejpor tekintetében.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. december 16-án.


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 447/2013
2013 m. gegužės 15 d.
kuriuo nustatoma procedūra AIFV, pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2011/61/ES pasirenkantiems AIFV statusą
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2011 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2011/61/ES dėl alternatyvaus investavimo fondų valdytojų, kuria iš dalies keičiami direktyvos 2003/41/EB ir 2009/65/EB bei reglamentai (EB) Nr. 1060/2009 ir (ES) Nr. 1095/2010 (1), ypač į jos 3 straipsnio 5 dalį,
kadangi:
(1)
pagal Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 4 dalį alternatyvaus investavimo fondų valdytojai (AIFV), tenkinantys tos direktyvos 3 straipsnio 2 dalyje nurodytas sąlygas, gali pagal tą dalį pasirinkti AIFV statusą, kad galėtų naudotis pagal tą direktyvą suteikiamomis teisėmis. Pasirinkusiam AIFV statusą AIFV taikomos visos Direktyvos 2011/61/ES nuostatos;
(2)
Direktyvoje 2011/61/ES numatyta AIFV taikoma veiklos leidimų išdavimo procedūra. Pagal šią procedūrą pateikiamuose dokumentuose ir informacijoje nurodomi pakankamai informatyvūs prašymą teikiančio AIFV duomenys, todėl tie patys dokumentai turėtų būti teikiami ir ta pati procedūra turėtų būti taikoma atvejais, kai AIFV pasirenka AIFV statusą. Nėra jokių konkrečių priežasčių AIFV statuso pasirinkimui taikyti kitokią procedūrą nei taikoma AIFV, valdantiems turtą, viršijantį Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 2 dalyje nustatytas ribas. Taigi AIFV, nusprendę pasirinkti AIFV statusą pagal Direktyvą 2011/61/ES, turėtų laikytis tokios pačios procedūros kaip ir nustatytoji AIFV, privalantiems kreiptis dėl veiklos leidimo pagal Direktyvą 2011/61/ES;
(3)
teisę pasirinkti AIFV statusą turi AIFV, kurie anksčiau buvo arba registruoti pagal Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 3 dalį, arba gavę leidimą vykdyti kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektų valdymo įmonės veiklą pagal 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/65/EB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo (2). Derėtų vengti pakartotinio ataskaitų teikimo ir atsižvelgti į dokumentus ir informaciją, kuriuos AIFV jau pateikė kompetentingoms institucijoms pagal registracijos ir veiklos leidimo išdavimo procedūras, jeigu šie dokumentai ir informacija apima naujausius duomenis;
(4)
kompetentingos institucijos turėtų išnagrinėti prašymą pasirinkti AIFV statusą ir suteikti veiklos leidimą tomis pačiomis sąlygomis ir pagal tą pačią procedūrą, kokia taikoma AIFV, valdantiems turtą, viršijantį Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 2 dalyje nustatytas ribas;
(5)
svarbu aiškiai nustatyti ryšį tarp procedūros, taikomos tiems AIFV, kurie pasirenka AIFV statusą, ir pagal Direktyvą 2011/61/ES AIFV suteikto veiklos leidimo atšaukimo procedūros. AIFV, kuriam pagal Direktyvą 2011/61/ES suteiktas veiklos leidimas ir kurio valdomas turtas vėliau nebesiekia Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 2 dalyje nustatytų ribų, gali toliau naudotis veiklos leidimu ir tol, kol veiklos leidimas nebus atšauktas, jam taikomos visos tos direktyvos nuostatos. Veiklos leidimas neturėtų būti atšaukiamas automatiškai, kai veiklos leidimą turinčio AIFV valdomas turtas nebesiekia atitinkamos ribos, o tik paties AIFV prašymu. Taigi neturėtų būti galimybės AIFV kreiptis dėl AIFV statuso tol, kol jis turi veiklos leidimą pagal Direktyvą 2011/61/ES, o AIFV, kurio veiklos leidimas atšauktas jo paties prašymu, vis dar turėtų turėti teisę vėl pasirinkti AIFV statusą pagal Direktyvą 2011/61/ES;
(6)
Direktyva 2011/61/ES valstybės narės įpareigojamos taikyti įstatymus ir kitus teisės aktus, kuriais ta direktyva perkelta nuo 2013 m. liepos 22 d. Todėl šio reglamento taikymas taip pat nukeliamas iki šios datos;
(7)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Europos vertybinių popierių komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
AIFV statuso pasirinkimo procedūra ir sąlygos
1. Alternatyvaus investavimo fondų valdytojas (AIFV), tenkinantis Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 2 dalies sąlygas ir nusprendęs pasirinkti AIFV statusą pagal tą direktyvą, pateikia prašymą išduoti veiklos leidimą savo buveinės valstybės narės kompetentingai institucijai.
Prašymui taikoma ta pati procedūra, kaip numatyta Direktyvos 2011/61/ES 7 straipsnio 1-5 dalyse ir direktyvos įgyvendinimo priemonėse.
2. Buveinės valstybės narės kompetentinga institucija gali leisti 1 dalyje nurodytai AIFV teikti ne visą informaciją ir ne visus dokumentus, privalomus pagal tos direktyvos 7 straipsnį, jeigu informacija ir dokumentai, kurių leidžiama neteikti, jau buvo pateikti kompetentingai institucijai dėl registracijos pagal tos direktyvos 3 straipsnio 3 dalį arba kreipiantis dėl veiklos leidimo pagal Direktyvos 2009/65/EB 5 straipsnį su sąlyga, kad ši informacija ir šie dokumentai apima naujausius duomenis, kai AIFV tai patvirtina raštu.
3. Buveinės valstybės narės kompetentinga institucija išduoda veiklos leidimą pagal tą pačią procedūrą, numatytą Direktyvos 2011/61/ES 8 straipsnio 1-5 dalyse.
2 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas taikomas nuo 2013 m. liepos 22 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. gegužės 15 d.


Input:
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 28. května 2014,
kterým se stanoví kritéria pro udělování ekoznačky EU pro teplovodní ohřívače
(oznámeno pod číslem C(2014) 3452)
(Text s významem pro EHP)
(2014/314/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 66/2010 ze dne 25. listopadu 2009 o ekoznačce EU (1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem pro ekoznačku Evropské unie,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 66/2010 stanoví, že ekoznačku EU lze udělit produktům s omezeným dopadem na životní prostředí během celého jejich životního cyklu.
(2)
Nařízení (ES) č. 66/2010 stanoví, že zvláštní kritéria pro udělování ekoznačky EU mají být stanovena podle skupin produktů.
(3)
Komise vypracovala předběžnou zprávu o technických, environmentálních, hospodářských a právních aspektech skupiny produktů „teplovodní ohřívače“, jež se obvykle používají v Unii, a zveřejnila je, aby bylo možné se k nim vyjádřit. Studie, na níž se tato zpráva zakládá (dále jen „studie“), byla navržena ve spolupráci se zúčastněnými a dotčenými stranami z Unie i třetích zemí.
(4)
Výsledky studie, jež byly předloženy v předběžné zprávě, ukázaly, že na celkovém dopadu teplovodních ohřívačů na životní prostředí se nejvýznamněji podílí spotřeba energie ve fázi používání produktu. Proto by mělo být podporováno používání energeticky účinných teplovodních ohřívačů s nízkými emisemi skleníkových plynů a navíc by měly být podpořeny takové ohřívače, které využívají technologie šetrnější k životnímu prostředí a u nichž je prokázána bezpečnost pro spotřebitele.
(5)
Je třeba stanovit kritéria ekoznačky EU pro skupinu produktů „teplovodní ohřívače“.
(6)
Kritéria a související požadavky na posuzování a ověřování by měly být platné čtyři roky ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
(7)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 16 nařízení (ES) č. 66/2010,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Skupina produktů „teplovodní ohřívače“ zahrnuje produkty, které se používají k výrobě tepla jako součást teplovodního systému ústředního vytápění, v němž je teplá voda distribuována prostřednictvím oběhových čerpadel a tepelných zářičů za účelem dosažení a udržení požadované vnitřní teploty uzavřeného prostoru, například budovy, bytové jednotky nebo místnosti. Zdroje tepla vytváří teplo pomocí jednoho nebo více z následujících postupů a technologií:
a)
spalování plynných, kapalných nebo tuhých fosilních paliv;
b)
spalování plynné, kapalné nebo tuhé biomasy;
c)
využití Jouleova jevu v prvcích elektrického odporového ohřevu;
d)
zachycování okolního tepla ze vzduchu, vody nebo ze zdroje pod zemí, a/nebo odpadního tepla;
e)
kogenerace (kombinovaná výroba tepla a elektřiny v jednom procesu);
f)
solární technologie (pomocné).
2. Maximální výstupní výkon teplovodních ohřívačů musí být 400 kW.
3. Kombinované ohřívače jsou do této skupiny produktů zahrnuty za předpokladu, že jejich primární funkcí je vytápět prostory.
4. Z této skupiny produktů jsou vyloučeny tyto produkty:
a)
ohřívače, jejichž primární funkcí je poskytovat teplou pitnou nebo užitkovou vodu;
b)
ohřívače sloužící k ohřevu a distribuci plynných teplonosných látek, jako je pára nebo vzduch;
c)
kogenerační ohřívače pro vytápění vnitřních prostorů o maximální elektrické kapacitě 50 kW nebo vyšší;
d)
ohřívače pro vytápění vnitřních prostorů, které jsou kombinací nepřímého vytápění, za použití teplovodního systému ústředního vytápění, a přímého vytápění, přímou emisí tepla do místnosti nebo prostoru, kde je spotřebič instalován.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí následující definice:
1)
„ohřívačem“ se rozumí ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů nebo kombinovaný ohřívač;
2)
„ohřívačem pro vytápění vnitřních prostorů“ se rozumí zařízení, které:
a)
dodává teplo do teplovodního systému ústředního vytápění za účelem dosažení a udržení požadované vnitřní teploty uzavřených prostorů, jako je budova, bytová jednotka nebo místnost, a
b)
je vybaveno jedním či více zdroji tepla;
3)
„kombinovaným ohřívačem“ se rozumí teplovodní ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů, který je navržen tak, aby rovněž vyráběl teplo pro dodávku teplé pitné nebo užitkové vody o dané teplotě, v daném množství a průtoku ve stanoveném časovém období, a který je připojen k vnějšímu přívodu pitné nebo užitkové vody;
4)
„soupravou sestávající z ohřívače pro vytápění vnitřních prostorů, regulátoru teploty a solárního zařízení“ se rozumí souprava nabízená koncovému uživateli, která sestává z jednoho nebo více ohřívačů pro vytápění vnitřních prostorů kombinovaných s jedním či více regulátory teploty a/nebo jedním či více solárními zařízeními;
5)
„soupravou sestávající z kombinovaného ohřívače, regulátoru teploty a solárního zařízení“ se rozumí souprava nabízená koncovému uživateli, která sestává z jednoho nebo více kombinovaných ohřívačů kombinovaných s jedním či více regulátory teploty a/nebo jedním či více solárními zařízeními;
6)
„solárním zařízením“ se rozumí výhradně solární systém, solární kolektor, solární zásobník teplé vody nebo čerpadlo v kolektorovém okruhu, které jsou uváděny na trh samostatně;
7)
„teplovodním systémem ústředního vytápění“ se rozumí systém využívající vodu jako teplonosnou látku přenášející centrálně vyráběné teplo do tepelných zářičů určených k vytápění budov nebo jejich částí;
8)
„zdrojem tepla“ se rozumí ta část ohřívače, která vyrábí teplo za využití jednoho nebo více z následujících procesů:
a)
spalování fosilních paliv a/nebo paliv z biomasy;
b)
využití Jouleova jevu v prvcích elektrického odporového ohřevu;
c)
zachycování tepla okolního prostředí ze vzdušného, vodního nebo zemního zdroje a/nebo odpadního tepla;
9)
„plynovým ohřívačem“ se rozumí ohřívač k vytápění vnitřních prostorů nebo kombinovaný ohřívač vybavený jedním nebo více zdroji tepla na plynná paliva fosilního původu nebo z biomasy;
10)
„ohřívačem na kapalná paliva“ se rozumí ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů nebo kombinovaný ohřívač vybavený jedním nebo více zdroji tepla na kapalné palivo fosilního původu nebo z biomasy;
11)
„ohřívačem na tuhá paliva“ se rozumí ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů nebo kombinovaný ohřívač vybavený jedním nebo více zdroji tepla na tuhé palivo fosilního původu nebo z biomasy;
12)
„kotlovým ohřívačem pro vytápění vnitřních prostorů“ se rozumí ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů, který vyrábí teplo za využití spalování fosilních paliv a/nebo paliv z biomasy a/nebo Jouleova jevu v prvcích elektrického odporového ohřevu;
13)
„plynovým kotlovým ohřívačem pro vytápění vnitřních prostorů“ se rozumí kotlový ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů vybavený jedním nebo více zdroji tepla, které spalují plynná paliva fosilního původu nebo z biomasy;
14)
„kotlovým ohřívačem na kapalná paliva pro vytápění vnitřních prostorů“ se rozumí kotlový ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů vybavený jedním nebo více zdroji tepla, které spalují kapalná paliva fosilního původu nebo z biomasy;
15)
„kotlovým ohřívačem na tuhá paliva pro vytápění vnitřních prostorů“ se rozumí kotlový ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů vybavený jedním nebo více zdroji tepla, které spalují tuhá paliva fosilního původu nebo z biomasy;
16)
„kotlovým ohřívačem na tuhou biomasu pro vytápění vnitřních prostorů“ se rozumí kotlový ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů vybavený jedním nebo více zdroji tepla, které spalují tuhá paliva z biomasy;
17)
„elektrickým kotlovým ohřívačem pro vytápění vnitřních prostorů“ se rozumí kotlový ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů, který vyrábí teplo pouze za využití Jouleova jevu v prvcích elektrického odporového ohřevu;
18)
„elektrickým kotlovým kombinovaným ohřívačem“ se rozumí kotlový kombinovaný ohřívač, který vyrábí teplo pouze za využití Jouleova jevu v prvcích elektrického odporového ohřevu;
19)
„ohřívačem pro vytápění vnitřních prostorů s tepelným čerpadlem“ se rozumí ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů, který k výrobě tepla využívá teplo okolního prostředí ze vzdušného, vodního nebo podzemního zdroje a/nebo odpadní teplo; ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů s tepelným čerpadlem může být vybaven jedním nebo více doplňkovými ohřívači využívajícími Jouleův jev v prvcích elektrického odporového ohřevu nebo spalování fosilních paliv a/nebo paliv z biomasy;
20)
„kombinovaným ohřívačem s tepelným čerpadlem“ se rozumí ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů s tepelným čerpadlem, který je navržen tak, aby rovněž vyráběl teplo pro dodávku teplé pitné nebo užitkové vody o dané teplotě, v daném množství a průtoku ve stanoveném časovém období, a který je připojen k vnějšímu přívodu pitné nebo užitkové vody;
21)
„ohřívačem s tepelným čerpadlem na palivový pohon“ se rozumí ohřívač s tepelným čerpadlem vybavený jedním nebo více zdroji tepla využívajícími plynné nebo kapalné palivo fosilního původu nebo z biomasy;
22)
„ohřívačem s tepelným čerpadlem na elektrický pohon“ se rozumí ohřívač s tepelným čerpadlem vybavený jedním nebo více zdroji tepla využívajícími elektřinu;
23)
„kogeneračním ohřívačem pro vytápění vnitřních prostorů“ se rozumí ohřívač pro vytápění vnitřních prostorů, který během jediného procesu zároveň vyrábí teplo a elektřinu;
24)
„regulátorem teploty“ se rozumí zařízení, které funguje jako rozhraní vůči koncovému uživateli, pokud jde o hodnoty a nastavení požadované vnitřní teploty, a předává relevantní údaje, např. aktuální teplotu vnitřních a/nebo vnějších prostor, rozhraní ohřívače, např. centrální řídící jednotce, čímž pomáhá regulovat vnitřní teplotu;
25)
„sezonní energetickou účinností vytápění vnitřních prostorů“ (ηs) se rozumí poměr mezi potřebou tepla pro vytápění v určeném otopném období, zajišťovaného ohřívačem, a roční spotřebou energie potřebné k uspokojení této potřeby, vyjádřený v procentech;
26)
„energetickou účinností ohřevu vody“ (ηwh) se rozumí poměr mezi užitečnou energií v pitné či užitkové vodě dodávanou kombinovaným ohřívačem a energií potřebnou pro její výrobu, vyjádřený v procentech;
27)
„jmenovitým tepelným výkonem“ se rozumí deklarovaný tepelný výkon ohřívače během procesu vytápění, popřípadě i ohřevu vody za standardních jmenovitých podmínek, vyjádřený v kW; u ohřívačů pro vytápění vnitřních prostorů s tepelným čerpadlem a kombinovaných ohřívačů s tepelným čerpadlem jsou standardními jmenovitými podmínkami pro stanovení jmenovitého tepelného výkonu referenční návrhové podmínky stanovené v nařízení Komise (EU) č. 813/2013 (2);
28)
„standardními jmenovitými podmínkami“ se rozumí provozní podmínky ohřívačů za průměrných klimatických podmínek využívané při stanovení jmenovitého tepelného výkonu, sezónní energetické účinnosti vytápění vnitřních prostorů, energetické účinnosti ohřevu vody, hladiny akustického výkonu, emisí oxidu dusíku (NOx), emisí oxidu uhelnatého (CO), emisí plynného organického uhlíku (OGC) a emisí částic;
29)
„průměrnými klimatickými podmínkami“ se rozumí teplotní podmínky typické pro město Štrasburk;
30)
„sezonními emisemi vytápění vnitřních prostorů“ se rozumí:
-
u kotlů na tuhá paliva se samočinnou dodávkou vážený průměr emisí při jmenovitém tepelném výkonu a emisí při 30 % jmenovitém tepelném výkonu, vyjádřený v mg/m3,
-
u kotlů na tuhá paliva s ruční dodávkou, které lze provozovat při 50 % jmenovitém tepelném výkonu v režimu nepřetržitého provozu, vážený průměr emisí při jmenovitém tepelném výkonu a emisí při 50 % jmenovitém tepelném výkonu, vyjádřený v mg/m3,
-
u kotlů na tuhá paliva s ruční dodávkou, které nelze provozovat při 50 % nebo nižším jmenovitém tepelném výkonu v režimu nepřetržitého provozu, emise při jmenovitém tepelném výkonu, vyjádřené v mg/m3,
-
u kogeneračních ohřívačů pro vytápění vnitřních prostorů na tuhá paliva emise při jmenovitém tepelném výkonu, vyjádřené v mg/m3;
31)
„potenciálem globálního oteplování“ se rozumí potenciál globálního oteplování, jak je definován v čl. 2 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 (3);
32)
„Nm3“ se rozumí normální metr krychlový (při 101,325 kPa, 273,15 K).
Článek 3
Kritéria pro udělování ekoznačky EU pro produkt spadající do skupiny produktů „teplovodní ohřívače“ definované v článku 1 tohoto rozhodnutí, jakož i související požadavky na posuzování a ověřování jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Kritéria pro skupinu produktů „teplovodní ohřívače“ a související požadavky na posuzování a ověřování stanovené v příloze platí po čtyři roky ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Pro správní účely se skupině produktů „teplovodní ohřívače“ přiděluje číselný kód „045“.
Článek 6
1. Žádosti o udělení ekoznačky EU pro tepelná čerpadla, která poskytují teplo do teplovodního systému ústředního vytápění, spadající do skupiny produktů „tepelná čerpadla na elektrický nebo plynový pohon a tepelná čerpadla absorbující plyn“ předložené do dvou měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí mohou být založeny buď na kritériích stanovených v rozhodnutí Komise 2007/742/ES (4), nebo na kritériích stanovených v tomto rozhodnutí. Žádosti se posuzují v souladu s kritérii, na nichž jsou založeny.
2. Licence na ekoznačku EU udělené tepelným čerpadlům, která poskytují teplo do teplovodního systému ústředního vytápění, v souladu s kritérii stanovenými v rozhodnutí 2007/742/ES se mohou používat po dobu dvanácti měsíců od data přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 28. května 2014.


Input:
DECISION No 562/2014/EU OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 15 May 2014
on the participation of the European Union in the capital increase of the European Investment Fund
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 173(3) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (2),
Whereas:
(1)
Pursuant to Council Decision 94/375/EC (3), the European Investment Fund (the ‘Fund’) was founded in 1994 to ‘stimulate sustained and balanced growth within the Community’.
(2)
Following an increase in the Fund's subscribed capital in 2007, the authorised capital of the Fund is EUR 3 billion, divided into 3 000 shares of EUR 1 million each with a ratio of 20 % of the capital paid-in. The Union, represented by the Commission, participated in the previous increase of the Fund's subscribed capital in accordance with Council Decision 2007/247/EC (4).
(3)
Consequently, the Union, represented by the Commission, is currently subscribed to 900 shares of the Fund in total for a nominal value of EUR 900 million, of which EUR 180 million are paid-in.
(4)
The European Council of 28-29 June 2012 adopted the ‘Compact for Growth and Jobs’ to stimulate smart, sustainable, inclusive, resource-efficient and job-creating growth. In that context, the European Council in its conclusions emphasized that, among the further urgent actions needed at Union level to boost growth and jobs, to enhance the financing of the economy and make Europe more competitive as a location for production and investment, the activity of the Fund should be developed, particularly as regards its venture activity, in liaison with existing national structures such as national promotional banks and institutions.
(5)
In order to further promote investment and access to credit, the European Council of 27-28 June 2013 launched a ‘New Investment Plan for Europe’ to support small and medium-sized enterprises (SMEs) and boost the financing of the economy. In that context, the European Council in its conclusions asked the Commission and the European Investment Bank (EIB) to implement an increase in the Fund's credit enhancement capacity as a matter of priority.
(6)
Recalling that restoring normal lending to the economy, in particular to SMEs, remains a priority, the European Council of 19-20 December 2013 called on the Commission and the EIB to further enhance the capacity of the Fund through an increase in its capital with a view to reaching final agreement by May 2014.
(7)
The current size of the Fund's own funds does not allow for a substantial increase in the Fund's activity, as called for by the European Council, since the guarantee and venture capital operations of the Fund may not exceed the ceiling on the overall commitments of the Fund established by the Statutes of the Fund or by the General Meeting of the Fund. Furthermore, the credit enhancement capacity of the Fund is limited by the size of its available own funds.
(8)
On 26 November 2013, the Fund's Board of Directors thus gave its approval as to the rationale for an increase in the Fund's subscribed capital by up to EUR 1 500 million, allowing for the necessary increase of the own funds. The technical arrangements and detailed procedure for the increase will be submitted to the Board of Directors in due course in order to request authorisation to submit a proposal to the 2014 General Meeting of the Fund for approval.
(9)
New shares should be subscribed by the Fund's shareholders at their discretion over a four-year period, starting in 2014 and ending in 2017. The price of the new shares should be set annually and be based on the net asset value formula agreed between the Fund's shareholders.
(10)
The agreement on the funding of the Union contribution to the Fund's capital increase should be without prejudice to the possible treatment of dividends.
(11)
It is appropriate for the Union to participate in the capital increase of the Fund in order to achieve the Union's objectives of encouraging an environment favourable to initiative and to the development of undertakings throughout the Union, particularly SMEs, and of fostering better exploitation of the industrial potential of the Union's policies of innovation, research and technological development, as articulated in the conclusions of the European Council of 28-29 June 2012, 27-28 June 2013 and 19-20 December 2013 and detailed in the ‘Compact for Growth and Jobs’ and the ‘New Investment Plan for Europe’.
(12)
With regard to the specific objectives pursued by the Union's participation in the increase of the Fund's capital, in particular the Fund's support for actions which complement Member States' actions in favour of enterprises, particularly SMEs, Article 173(3) of the Treaty on the Functioning of the European Union provides the necessary powers for the adoption of this Decision.
(13)
In order to allow the Union representative in the Fund's General Meeting to vote on the capital increase as soon as possible, this Decision should enter into force on the day following that of its publication,
HAVE ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
This Decision aims to increase the European Investment Fund (the ‘Fund’) support of actions which complement Member States' actions in favour of enterprises, particularly small and medium-sized enterprises.
Article 2
In addition to its current shareholding in the Fund, the Union shall subscribe for up to 450 shares each of a nominal value of EUR 1 million in the Fund. The subscription of shares and the annual payments shall be carried out in accordance with the terms and conditions that shall be approved by the General Meeting of the Fund.
Article 3
The Union shall purchase the new shares in the Fund over a four-year period starting in 2014. During the 2014-2017 period, a total amount of up to EUR 178 million shall be available within the general budget of the Union to cover the cost of the subscription, making use of appropriations already programmed within Heading 1a of the Multiannual Financial Framework for the period 2014-2020 in order to leave unchanged the total expenditure allocated. The budgetary commitment may be broken down into annual instalments over four years in accordance with Article 85(4) of Regulation (EU, Euratom) No 966/2012 of the European Parliament and of the Council (5).
Article 4
The Commission shall monitor how the objective set out in Article 1 has been achieved and present two reports to the European Parliament and to the Council, an interim report by 31 December 2016 and a final report by 31 December 2018.
Article 5
This Decision shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Done at Brussels, 15 May 2014.


Input:
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 1276/2014
od 1. prosinca 2014.
o provedbi članka 17. stavka 1. Uredbe (EU) br. 224/2014 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Srednjoafričkoj Republici
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EU) br. 224/2014 od 10. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Srednjoafričkoj Republici (1), a posebno njezin članak 17. stavak 1.,
budući da:
(1)
Vijeće je 10. ožujka 2014. donijelo Uredbu (EU) br. 224/2014.
(2)
Odbor za sankcije koji je osnovan na temelju Rezolucije Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda („RVSUN”) 2127 (2013) ažurirao je 4. studenoga 2014. informacije o tri osobe s popisa osoba i subjekata koji podliježu mjerama koje su nametnute stavcima 30. i 32. RVSUN-a 2134 (2014).
(3)
Prilog I. Uredbi (EU) br. 224/2014 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Prilog I. Uredbi (EU) br. 224/2014 zamjenjuje se Prilogom ovoj Uredbi.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 1. prosinca 2014.


Input:
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 420/2014
(2014. gada 24. aprīlis),
ar ko atsauc importa licenču pieteikumu iesniegšanas apturēšanu attiecībā uz cukura produktiem, kurus importē atbilstīgi dažām tarifa kvotām
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (1),
ņemot vērā Komisijas 2009. gada 25. septembra Regulu (EK) Nr. 891/2009, ar ko atver dažas Kopienas tarifa kvotas cukura nozarē un paredz to pārvaldību (2), un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 891/2009 no 2013. gada 27. septembra ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 931/2013 (3) tika apturēta importa licenču pieteikumu iesniegšana attiecībā uz kārtas numuru 09.4317.
(2)
Atbilstīgi paziņojumiem par neizmantotām un/vai daļēji izmantotām licencēm atkal ir pieejami daudzumi importēšanai atbilstīgi tarifa kvotām ar minēto kārtas numuru. Tāpēc būtu jāatsauc pieteikumu iesniegšanas apturēšana,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Ar Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 931/2013 noteiktā importa licenču pieteikumu iesniegšanas apturēšana, kas attiecībā uz kārtas numuru 09.4317 ir spēkā no 2013. gada 27. septembra, tiek atsaukta.
2. pants
Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 24. aprīlī


Input:
РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/124 НА КОМИСИЯТА
от 22 януари 2015 година
за забрана на риболова на трицона и свързан с трицоната прилов във води на Съюза от зони IIа и IV от страна на плавателни съдове под флага на Германия
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 г. за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството (1), и по-специално член 36, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 43/2014 на Съвета (2) се определят квотите за 2014 година.
(2)
Според получената от Комисията информация с улова на посочения в приложението към настоящия регламент рибен запас от страна на плавателни съдове, плаващи под флага на посочената в същото приложение държава членка или регистрирани в нея, отпуснатата за 2014 г. квота е изчерпана.
(3)
Следователно е необходимо да се забрани риболовната дейност за посочения рибен запас,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изчерпване на квотата
Квотата за риболов на посочения в приложението към настоящия регламент рибен запас, отпусната за 2014 г. на определената в същото приложение държава членка, се счита за изчерпана от датата, посочена в същото приложение.
Член 2
Забрани
Забранява се риболовната дейност за посочения в приложението към настоящия регламент рибен запас от страна на плавателни съдове, плаващи под флага на посочената в същото приложение държава членка или регистрирани в нея, считано от указаната в приложението дата. По-специално се забраняват задържането на борда, преместването, трансбордирането или разтоварването на суша на риба от този запас, уловена от горепосочените плавателни съдове след тази дата.
Член 3
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 22 януари 2015 година.