Input:
NARIADENIE RADY (EÚ) č. 1182/2013
z 19. novembra 2013,
ktorým sa menia nariadenia (ES) č. 754/2009, (EÚ) č. 1262/2012, (EÚ) č. 39/2013 a (EÚ) č. 40/2013, pokiaľ ide o určité rybolovné možnosti
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 43 ods. 3,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
keďže:
(1)
V nariadení Rady (ES) č. 2371/2002 (1) sa vyžaduje, aby Únia prijala opatrenia upravujúce prístup do vôd a k zdrojom, ako aj udržateľné vykonávanie rybolovných činností s ohľadom na dostupné vedecké, technické a hospodárske odporúčania, a najmä na správu, ktorú vypracúva Vedecký, technický a hospodársky výbor pre rybné hospodárstvo (STECF), a rovnako s ohľadom na každé odporúčanie získané od regionálnych poradných rád.
(2)
Prostredníctvom nariadenia Rady (ES) č. 754/2009 (2) Rada vyňala z režimu pre rybolovné úsilie ustanoveného v kapitole III nariadenia Rady (ES) č. 1342/2008 (3) niektoré skupiny plavidiel. Povolené rybolovné úsilie pre plavidlá, na ktoré sa daný režim vzťahuje, je v súčasnosti stanovené v prílohe IIA k nariadeniu Rady (EÚ) č. 39/2013 (4) a v prílohe IIA k nariadeniu Rady (EÚ) č. 40/2013 (5).
(3)
V júni 2013 uverejnila Medzinárodná rada pre výskum mora (ICES) svoje odporúčanie pre severnú merlúzu európsku na rok 2014. V tomto odporúčaní ICES uviedla, že biomasa tejto populácie je v roku 2013 rekordne vysoká a že rybolovná úmrtnosť v posledných rokoch prudko klesla. ICES sa nazdáva, že TAC by sa v roku 2014 mohol zvýšiť o 49 % na 81 846 ton. Írsko a Španielsko žiadajú, aby sa na základe tohto odporúčania TAC, ktorý sa na túto populáciu uplatňuje v súčasnosti, zvýšil v tomto roku z 55 105 ton na 69 440 ton, aby sa dosiahla úroveň vykládok, ktorá podľa odhadov ICES zodpovedá súčasným úrovniam rybolovnej úmrtnosti, ktoré zasa zodpovedajú maximálnemu udržateľnému výnosu. Táto žiadosť sa na základe záväzku dotknutých členských štátov, že prostredníctvom dôsledných kontrol rybolovu zabezpečia stabilné rybolovné úsilie, a tým aj stabilnú rybolovnú úmrtnosť, považuje za prijateľnú.
(4)
V súčasnosti je z uplatňovania režimu pre rybolovné úsilie stanoveného v nariadení Rady (ES) č. 1342/2008 vyňatá skupina plavidiel, ktorá sa plaví pod vlajkou Španielska a loví ryby západne od Škótska. Na základe informácií poskytnutých Španielskom v roku 2013 výbor STECF nemohol posúdiť, či podmienky stanovené v nariadení (ES) č. 1342/2008 zostali v hospodárskom období 2012 splnené. Preto je vhodné, aby sa táto skupina španielskych plavidiel znovu začlenila do uvedeného režimu pre rybolovné úsilie. Nariadenie (ES) č. 754/2009 a príloha IIA k nariadeniu (EÚ) č. 39/2013 by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(5)
V súčasnosti je z uplatňovania režimu pre rybolovné úsilie stanoveného v nariadení (ES) č. 1342/2008 vyňatá skupina plavidiel, ktorá sa plaví pod vlajkou Francúzska a loví ryby v Severnom mori. Na základe informácií poskytnutých Francúzskom v roku 2013 výbor STECF usúdil, že úlovky týchto plavidiel prekročili stanovený limit. Preto je vhodné, aby sa táto skupina francúzskych plavidiel znovu začlenila do uvedeného režimu pre rybolovné úsilie. Nariadenie (ES) č. 754/2009 a príloha IIA k nariadeniu (EÚ) č. 40/2013 by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(6)
V súčasnosti je z uplatňovania režimu pre rybolovné úsilie stanoveného v nariadení (ES) č. 1342/2008 vyňatá skupina plavidiel, ktoré sa plavia pod vlajkou Spojeného kráľovstva a lovia hrebeňovku malú (Aequipecten opercularis) v okolí Ostrova Man v Írskom mori. Z dôvodu matematickej chyby však stropy rybolovného úsilia uvedené v prílohe IIA k nariadeniu (EÚ) č. 39/2013 toto vyňatie neodrážajú. Nariadenie (EÚ) č. 39/2013 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(7)
V nariadení Rady (EÚ) č. 1262/2012 (6) sa na roky 2013 a 2014 stanovuje obmedzenie výlovu, pokiaľ ide o hlbokomorské žraloky. Komisia požiadala ICES, aby jej odporučila, či je vhodné daný zoznam revidovať. Rada ICES dospela k záveru, že existuje dostatok vedeckých informácií, ktoré podporujú vyňatie žraloka druhu Galeus melastomus z uvedeného zoznamu hlbokomorských žralokov a doplnenie všetkých druhov rodu Centrophorus (Centrophorus spp.) do tohto zoznamu. Nariadenie (EÚ) č. 1262/2012 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(8)
V nadväznosti na výsledok konzultácií medzi pobrežnými štátmi o hospodárení s makrelou atlantickou, treskou belasou, atlanticko-škandinávskym sleďom atlantickým a treskou jednoškvrnnou v Severnom mori môže Únia povoliť svojim plavidlám, aby vylovili až do 10 % viac, ako je kvóta, ktorú má Únia k dispozícii, pod podmienkou, že akékoľvek využité množstvo nad rámec kvóty Únie by sa odpočítalo z jej kvóty na rok 2014. Podobne Únia môže v roku 2014 využiť akékoľvek nevyužité množstvo až do 10 % svojej kvóty na rok 2013. Je vhodné umožniť takúto flexibilitu pri stanovovaní týchto rybolovných možností s cieľom zabezpečiť rovnaké podmienky pre plavidlá Únie, a to tým, že sa dotknutým členským štátom umožní rozhodnúť sa pre využitie flexibilnej kvóty. V prípade, že sa členský štát rozhodol nevyužiť flexibilnú kvótu na určitú populáciu, je vhodné, aby sa naďalej uplatňovali články 3 a 4 nariadenia (ES) č. 847/96 v súlade s článkom 10 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 40/2013.
(9)
Komisia pre tuniaky Indického oceánu (Indian Ocean Tuna Commission - IOTC) prijala na svojom výročnom zasadnutí v roku 2013 uznesenie zamerané na ochranu oceánskych žralokov druhu Carcharhinus longimanus a uplatniteľné na rybárske plavidlá zapísané v zozname oprávnených plavidiel IOTC, a to prostredníctvom dočasného pilotného opatrenia zakazujúceho ponechávať na palube, prekladať, vykladať alebo skladovať akúkoľvek časť alebo celé telá oceánskych žralokov druhu Carcharhinus longimanus. V uznesení sa stanovuje výnimka pre drobný rybolov, konkrétne pre rybárske plavidlá, ktoré vykonávajú rybolovné činnosti vo výhradnej hospodárskej zóne členského štátu, pod vlajkou ktorého sa plavia. Nariadenie (EÚ) č. 40/2013 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(10)
Komisia pre rybolov v západnom a strednom Tichomorí (WCPFC) prijala na svojom výročnom zasadnutí v roku 2010 odporúčanie na zníženie počtu plavidiel, ktoré aktívne lovia juhotichomorského tuniaka dlhoplutvého v tej časti oblasti dohovoru WCPFC, ktorá sa nachádza južne od 20° j. z. š. V dôsledku toho by sa malo zabezpečiť, aby plavidlá Únie naďalej lovili ryby bez toho, aby sa zamerali na tento druh v tej časti oblasti dohovoru WCPFC, ktorá sa nachádza južne od 20° j. z. š. Nariadenie (EÚ) č. 40/2013 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(11)
Rybolovné možnosti pre plavidlá Únie vo vodách Nórska a pre plavidlá Nórska vo vodách Únie sa stanovujú každý rok vzhľadom na konzultácie o rybolovných právach prebiehajúce v súlade s bilaterálnou dohodou s Nórskom o rybolove (7). Do skončenia týchto konzultácií o úpravách na rok 2013 sa v nariadení (EÚ) č. 40/2013 stanovili predbežné rybolovné možnosti pre príslušné populácie. Tieto konzultácie s Nórskom sa skončili 18. januára 2013 a nariadením Rady (EÚ) č. 297/2013 (8) sa zmenili príslušné ustanovenia nariadenia (EÚ) č. 40/2013. Populácia mieňa lemovaného vo vodách Nórska zóny IV bola omylom vyňatá z nariadenia (EÚ) č. 297/2013. Navyše množstvo tresky belasej, ktoré môže Nórsko uloviť vo vodách Únie zón II, IVa, V, VI (severne od 56° 30′ s. z. d.) a VII (západne od 12° z. z. š.), nezodpovedalo zápisnici dohodnutej na konzultáciách s touto krajinou. Príloha IA k nariadeniu (EÚ) č. 40/2013 by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(12)
Zistila sa chyba v počte plavidiel, ktoré sú oprávnené loviť mečiara veľkého a tuniaka dlhoplutvého v oblasti dohovoru IOTC, a v kapacite pridelenej Únii. Príloha VI k nariadeniu (EÚ) č. 40/2013 by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom opraviť.
(13)
Vzhľadom na akt o pristúpení z roku 2012 a pristúpenie Chorvátska 1. júla 2013 by sa do príslušných nástrojov Únie mali doplniť ustanovenia o prideľovaní rybolovných možností, ktoré sa na úrovni Únie prideľujú v roku 2013 Chorvátsku. Hodnoty týkajúce sa kapacít Chorvátska na lov a chov tuniaka modroplutvého, ktoré sa týmto nariadením doplnia, odrážajú ustanovenia plánu obnovy populácie tuniaka modroplutvého pre Chorvátsko do roku 2013, ktorý vypracovala Medzinárodná komisia pre zachovanie atlantických tuniakov (ICCAT). Okrem toho v súlade s článkom 5 nariadenia Rady (ES) č. 302/2009 (9) má každý členský štát zabezpečiť, aby jeho rybolovná kapacita bola úmerná jeho kvóte.
(14)
Ustanovenia tohto nariadenia o obmedzeniach rybolovného úsilia by sa mali uplatňovať od 1. februára 2013. Ustanovenia týkajúce sa obmedzenia výlovu a pridelených kvót by sa mali uplatňovať od 1. januára 2013 s výnimkou nových ustanovení týkajúcich sa WCPFC a IOTC, ktoré by sa mali uplatňovať odo dňa nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia. Ustanovenia zahrnuté v dôsledku pristúpenia Chorvátska k Európskej únii by sa mali uplatňovať odo dňa uvedeného pristúpenia. Týmto spätným uplatňovaním nebude dotknutá zásada právnej istoty, pretože príslušné rybolovné možnosti zatiaľ neboli vyčerpané. Keďže zmeny režimov pre rybolovné úsilie majú priamy vplyv na hospodárske činnosti dotknutých flotíl, toto nariadenie by malo nadobudnúť účinnosť hneď po jeho uverejnení,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Zmeny v nariadení (ES) č. 754/2009
V článku 1 nariadenia (ES) č. 754/2009 sa vypúšťajú písmená b) a j).
Článok 2
Zmeny v nariadení (EÚ) č. 1262/2012
Príloha k nariadeniu Rady (EÚ) č. 1262/2012 sa mení v súlade s textom uvedeným v prílohe I k tomuto nariadeniu.
Článok 3
Zmeny v nariadení (EÚ) č. 39/2013
1. Príloha I k nariadeniu (EÚ) č. 39/2013 sa mení v súlade s textom uvedeným v prílohe II k tomuto nariadeniu.
2. Príloha IIA k nariadeniu (EÚ) č. 39/2013 sa mení v súlade s textom uvedeným v prílohe III k tomuto nariadeniu.
Článok 4
Zmeny v nariadení (EÚ) č. 40/2013
Nariadenie (EÚ) č. 40/2013 sa mení takto:
1.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 6a
Flexibilita pri stanovovaní rybolovných možností týkajúcich sa určitých populácií
1. Tento článok sa vzťahuje na tieto populácie:
a)
treska jednoškvrnná v zóne IV, vo vodách EÚ zóny IIa;
b)
treska belasá vo vodách EÚ a v medzinárodných vodách zón I, II, III, IV, V, VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId, VIIIe, XII a XIV;
c)
makrela atlantická v zónach IIIa a IV, vo vodách EÚ zón IIa, IIIb, IIIc a IIId;
d)
makrela atlantická v oblastiach VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId a VIIIe, vo vodách EÚ a v medzinárodných vodách zóny Vb, v medzinárodných vodách zón IIa, XII a XIV;
e)
makrela atlantická v zónach VIIIc, IX a X, vo vodách EÚ v rámci CECAF 34.1.1;
f)
makrela atlantická vo vodách Nórska zón IIa a IVa;
g)
sleď atlantický vo vodách EÚ a vo vodách Nórska a medzinárodných vodách zóny I a II.
2. Členský štát sa môže v prípade ktorýchkoľvek populácií uvedených v odseku 1 rozhodnúť, že pôvodnú kvótu stanovenú v prílohe I zvýši až o 10 %. Dotknutý členský štát svoje rozhodnutie písomne oznámi Komisii. Po takomto oznámení sa zvýšená kvóta považuje za kvótu pridelenú tomuto členskému štátu na rok 2013.
3. Akékoľvek množstvo využité v roku 2013 v rámci takejto zvýšenej kvóty, ktoré prekročí pôvodnú kvótu, sa odpočíta v pomere tona za tonu pri výpočte kvóty dotknutého členského štátu pre príslušnú populáciu na rok 2014.
4. Akékoľvek množstvo do výšky 10 % pôvodnej kvóty, ktoré sa v rámci pôvodnej kvóty nevyužije, sa pripočíta pri výpočte kvóty dotknutého členského štátu pre príslušnú populáciu na rok 2014.
5. Pri stanovení využitých a nevyužitých množstiev na základe odsekov 3 a 4 tohto článku sa zohľadní akékoľvek množstvo, ktoré sa previedlo na iný členský štát podľa článku 20 ods. 5 nariadenia (ES) č. 2371/2002, ako aj akékoľvek množstvá odpočítané na základe článkov 37, 105 a 107 nariadenia (ES) č. 1224/2009.
6. Ak členský štát v prípade určitej populácie využil možnosť v odseku 2 tohto článku, články 3 a 4 nariadenia (ES) č. 847/96 sa v prípade takéhoto členského štátu na danú populáciu neuplatňujú.“
2.
V článku 10 ods. 2 sa slová „v prílohe I k tomuto nariadeniu“ nahrádzajú slovami „v tomto nariadení“.
3.
Článok 23 sa nahrádza takto:
„Článok 23
Žraloky
1. Pri všetkých druhoch rybolovu sa zakazuje ponechávať na palube, prekladať alebo vykladať akúkoľvek časť alebo celé telá žralokov všetkých druhov čeľade Alopiidae.
2. Pri všetkých druhoch rybolovu sa zakazuje ponechávať na palube, prekladať alebo vykladať akúkoľvek časť alebo celé telá oceánskych žralokov druhu Carcharhinus longimanus s výnimkou plavidiel s celkovou dĺžkou menej ako 24 metrov, ktoré vykonávajú rybolovné činnosti výlučne vo výhradnej hospodárskej zóne členského štátu, pod vlajkou ktorého sa plavia, a za predpokladu, že ich úlovok je určený výlučne na miestnu spotrebu.
3. Pri náhodnom výlove nesmú byť druhy uvedené v odsekoch 1 a 2 poranené. Ulovené jedince sa ihneď púšťajú.“
4.
Článok 29 sa nahrádza takto:
„Článok 29
Podmienky v prípade tuniaka okatého, tuniaka žltoplutvého, tuniaka pruhovaného a juhotichomorského tuniaka dlhoplutvého
1. Členské štáty zabezpečia, aby sa nezvyšoval počet rybolovných dní pridelených plavidlám s vakovými sieťami loviacim tuniaka okatého (Thunnus obesus), tuniaka žltoplutvého (Thunnus albacares) a tuniaka pruhovaného (Katsuwonus pelamis) v tej časti oblasti dohovoru WCPFC, ktorá sa nachádza na šírom mori medzi 20° s. z. š. a 20° j. z. š.
2. Plavidlá EÚ sa nesmú zamerať na juhotichomorského tuniaka dlhoplutvého (Thunnus alalunga) v tej časti oblasti dohovoru WCPFC, ktorá sa nachádza južne od 20° j. z. š.“
5.
Príloha IA sa mení v súlade s textom uvedeným v prílohe IV k tomuto nariadeniu.
6.
Príloha ID sa mení v súlade s textom uvedeným v prílohe V k tomuto nariadeniu.
7.
Príloha IIA sa mení v súlade s textom uvedeným v prílohe VI k tomuto nariadeniu.
8.
Príloha IV sa mení v súlade s textom uvedeným v prílohe VII k tomuto nariadeniu.
9.
Príloha VI sa mení v súlade s textom uvedeným v prílohe VIII k tomuto nariadeniu.
Článok 5
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 3 ods. 1 a článok 4 ods. 1, ods. 2, ods. 5 a ods. 9 sa však uplatňujú od 1. januára 2013. Článok 1, článok 3 ods. 2 a článok 4 ods. 7 sa uplatňujú od 1. februára 2013 a článok 4 ods. 6 a ods. 8 sa uplatňujú od 1. júla 2013.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 19. novembra 2013


Input:
BESLUIT VAN DE COMMISSIE
van 12 augustus 2014
betreffende de door België overeenkomstig artikel 7 van Richtlijn 89/686/EEG van de Raad genomen maatregel om een bepaald type gehoorbeschermende oordoppen bij de eindgebruiker terug te roepen
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2014) 5670)
(2014/529/EU)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Richtlijn 89/686/EEG van de Raad van 21 december 1989 inzake de onderlinge aanpassing van de wetgevingen der lidstaten betreffende persoonlijke beschermingsmiddelen (1), en met name artikel 7,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
In juni 2013 hebben de Belgische autoriteiten aan de Europese Commissie een maatregel gemeld voor het terugroepen van het product, bij de eindgebruiker, van gehoorbeschermende oordoppen van het type Climax 13 (herbruikbaar model), geproduceerd door Productos Climax SA, Polígono Industrial Sector Mollet, c/Llobregat no 1, 08150 Parets del Valles (Barcelona), Spanje. Volgens de bij de Commissie ingediende documenten werd dit beschermingsmiddel onderworpen aan de conformiteitsbeoordelingsprocedure van artikel 11.A van de richtlijn, getuige het EG-typegoedkeuringscertificaat uitgegeven door de Spaanse aangemelde instantie „Centro Nacional de Medios de Protección - Instituto Nacional de Seguridad e Higiene en el Trabajo” (NB nr. 0159), waarin naar de desbetreffende punten van de geharmoniseerde norm EN 352-2:1993 wordt verwezen.
(2)
De Belgische autoriteiten hebben het product in januari 2013 in Rapex gemeld (kennisgeving nr. A12/0039/13).
(3)
Als reden voor de maatregel hebben de Belgische autoriteiten opgegeven dat het product niet in overeenstemming is met punten § 4.1.1, 4.2.2, 4.3.6, 5 en 6 van de geharmoniseerde norm EN 352-2:1993 Gehoorbeschermers - Veiligheidseisen en beproevingsmethoden - Deel 2: Oorproppen, in verband met de volgende fundamentele gezondheids- en veiligheidsvoorschriften die zijn opgenomen in bijlage II bij Richtlijn 89/686/EEG:
-
1.4. Gebruiksaanwijzing van de fabrikant: de instructies zijn niet opgesteld in de officiële talen van België.
-
3.5. Bescherming tegen de schadelijke gevolgen van lawaai: het laboratorium dat het product voor de Belgische autoriteiten heeft getest was niet in staat het opgegeven beschermingsniveau te bevestigen vanwege een gebrek aan homogeniteit bij de productie (verschillen in de diameter van de doppen). Deze verschillen zijn aanzienlijk, en doen afbreuk aan de bescherming van de gebruiker.
(4)
De Belgische autoriteiten kwamen tot de conclusie dat, aangezien het beschermingsniveau niet kan worden bepaald, de producten als gevaarlijk beschouwd moeten worden omdat het gebruik ervan tot letsel kan leiden, wat onverenigbaar is met de eisen voor persoonlijke beschermingsmiddelen (risicocategorie: gehoorschade).
(5)
De Commissie heeft de fabrikant en de distributeur voor België schriftelijk om opmerkingen verzocht over de door de Belgische autoriteiten genomen maatregel. De fabrikant gaf in zijn antwoord aan dat, na ontvangst van het verslag van de Belgische autoriteiten en na een bezoek van een inspecteur van de „Agència Catalana del Consum” (overheidsorgaan dat afhangt van de Catalaanse regionale regering in Spanje) die de resterende voorraden van het desbetreffende product in beslag heeft genomen, het product uit de nationale en internationale handel is genomen. De klanten hebben vervolgens gerichte instructies gekregen. Nadat deze maatregel genomen was, werden de resterende voorraden van het product vernietigd.
(6)
Naar aanleiding van de kennisgeving van de Belgische autoriteiten hebben de Spaanse autoriteiten medegedeeld dat een maatregel tot het uit de handel nemen van het product was genomen, en dat de onderneming Productos Climax SA het uit de handel nemen van het product heeft aangekondigd.
(7)
Op basis van de beschikbare documentatie, de opmerkingen en de maatregelen van de betrokken partijen, is de Commissie van oordeel dat gehoorbeschermende oordoppen van het type Climax 13 (herbruikbaar model) niet in overeenstemming zijn met punten § 4.1.1, 4.2.2, 4.3.6, 5 en 6 van de geharmoniseerde norm EN 352-2:1993 in verband met de fundamentele gezondheids- en veiligheidsvoorschriften 1.4 en 3.5 die zijn opgenomen in bijlage II bij Richtlijn 89/686/EEG aangezien letsel kan veroorzaakt worden bij het inbrengen in het oor.
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
De door de Belgische autoriteiten genomen maatregel, waarbij de terugroeping, bij de eindgebruiker, wordt gelast van gehoorbeschermende oordoppen van het type Climax 13 (herbruikbare model), geproduceerd door Productos Climax SA, is gerechtvaardigd.
Artikel 2
Deze beschikking is gericht tot de lidstaten.
Gedaan te Brussel, 12 augustus 2014.


Input:
REGOLAMENTO (UE) N. 1245/2012 DEL CONSIGLIO
del 20 dicembre 2012
che modifica il regolamento (UE) n. 359/2011 concernente misure restrittive nei confronti di determinate persone, entità e organismi in considerazione della situazione in Iran
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 215, paragrafo 2,
vista la decisione 2011/235/PESC del Consiglio, del 12 aprile 2011, concernente misure restrittive nei confronti di determinate persone ed entità in considerazione della situazione in Iran (1),
vista la proposta congiunta dell’alto rappresentante dell’Unione per gli Affari esteri e la politica di sicurezza e della Commissione europea,
considerando quanto segue:
(1)
In risposta al peggioramento della situazione dei diritti umani in Iran, il 12 aprile 2011 il Consiglio, con il regolamento (UE) n. 359/2011 (2), ha istituito, a norma della decisione 2011/235/PESC, misure restrittive nei confronti di determinate persone, entità e organismi.
(2)
Il 20 dicembre 2012 il Consiglio ha adottato la decisione 2012/810/PESC (3) che modifica la decisione 2011/235/PESC per quanto riguarda la portata delle misure relative alle attrezzature che possono essere utilizzate per la repressione interna.
(3)
Tali misure rientrano nell’ambito di applicazione del trattato e la loro attuazione richiede pertanto un’azione normativa a livello dell’Unione, in particolare al fine di garantirne l’applicazione uniforme da parte degli operatori economici di tutti gli Stati membri.
(4)
È opportuno pertanto modificare di conseguenza il regolamento (UE) n. 359/2011.
(5)
Il presente regolamento dovrebbe entrare immediatamente in vigore,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L’articolo 1 bis del regolamento (UE) n. 359/2011 è così modificato:
1)
il comma esistente diventa paragrafo 1;
2)
è aggiunto il seguente paragrafo:
«2. In deroga al paragrafo 1, le autorità competenti degli Stati membri elencate nell’allegato II possono autorizzare, alle condizioni che ritengono appropriate, la vendita, la fornitura, il trasferimento o l’esportazione di attrezzature che possono essere utilizzate per la repressione interna, elencate nell’allegato III, purché siano destinate esclusivamente alla protezione del personale dell’Unione o dei suoi Stati membri in Iran, oppure la prestazione di assistenza tecnica o servizi di intermediazione o alla fornitura di finanziamenti o di assistenza finanziaria di cui al paragrafo 1, lettere b) e c) in relazione a tali attrezzature.»
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 20 dicembre 2012


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 170/2013 VAN DE COMMISSIE
van 25 februari 2013
tot vaststelling van overgangsbepalingen in de sector suiker in verband met de toetreding van Kroatië
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de toetreding van Kroatië, en met name artikel 3, lid 4,
Gezien de Akte van toetreding van Kroatië, en met name artikel 41, artikel 16 juncto afdeling 3, onder a), punt 4, van bijlage IV en artikel 18 juncto afdeling 4, deel II, van bijlage V,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De productie- en handelsregelingen voor de suikermarkt die bij de Akte van toetreding van Kroatië in Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („integrale-GMO-verordening”) (1) zijn ingevoegd, moeten met ingang van 1 juli 2013 van toepassing worden, voor zover de Toetredingsakte op die datum in werking treedt. Voor het verkoopseizoen 2012/2013 zal de hele bietsuikerproductie van Kroatië echter in het kader van nationale regelingen zijn geproduceerd. Daarom zijn overgangsmaatregelen nodig voor de overschakeling van de in Kroatië geldende productie- en handelsregelingen op die welke zijn vervat in Verordening (EG) nr. 1234/2007. Bijgevolg dienen de bepalingen inzake de minimumprijzen voor bieten, de verticale overeenkomsten, de productieheffing, de quotaregeling en de toewijzing van quota die in de artikelen 49, 50 en 51, artikel 55, lid 1, onder b), en artikel 56 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 zijn opgenomen, in het verkoopseizoen 2012/2013 niet te worden toegepast op Kroatië.
(2)
Overeenkomstig de Toetredingsakte wordt voor Kroatië een jaarlijks invoerquotum van 40 000 ton ruwe rietsuiker voor raffinage gereserveerd voor een periode van ten hoogste drie verkoopseizoenen, tegen een invoerheffing van 98 EUR per ton.
(3)
Invoercertificaten die in het kader van de bij deze verordening geopende tariefcontingenten worden afgegeven, moeten worden gereserveerd voor de erkende voltijdraffinaderijen in Kroatië.
(4)
Er bestaat een aanzienlijk risico dat de markten in de suikersector worden verstoord doordat voor speculatieve doeleinden producten in Kroatië worden binnengebracht voordat dat land tot de Unie zal zijn toegetreden. Daarom moeten bepalingen ter vergemakkelijking van de overgang worden vastgesteld om dergelijk speculatief verkeer of andere marktverstoringen te voorkomen. Specifieke voorschriften zijn nodig om rekening te houden met de bijzondere kenmerken van de suikersector.
(5)
Er moeten bepalingen worden vastgesteld om te voorkomen dat marktdeelnemers de toepassing van belastingen op bepaalde suikerproducten in het vrije verkeer omzeilen door goederen die reeds in de Unie in haar samenstelling op 30 juni 2013 of in Kroatië vóór de toetreding ervan in het vrije verkeer zijn gebracht, te plaatsen onder een schorsingsregeling, hetzij in tijdelijke opslag, hetzij onder een van de douanebestemmingen of -regelingen als bedoeld in artikel 4, punt 15, onder b), en punt 16, onder b) tot en met g), van Verordening (EEG) nr. 2913/92 van de Raad van 12 oktober 1992 tot vaststelling van het communautair douanewetboek (2).
(6)
Overeenkomstig de Toetredingsakte moet Kroatië voor de voorraden suiker of isoglucose die de normale overdrachthoeveelheden overschrijden, een betaling aan de algemene begroting van de Unie verrichten.
(7)
De overtollige hoeveelheden moeten door de Commissie worden vastgesteld op basis van de ontwikkelingen van het handelsverkeer en de productie- en verbruikstendensen in Kroatië in de periode van 1 juli 2009 tot en met 30 juni 2013. Voor deze vaststelling moeten naast suiker en isoglucose ook andere producten die een belangrijk gehalte aan toegevoegd suikerequivalent hebben, in aanmerking worden genomen omdat zij eveneens doelwit van speculatie zouden kunnen zijn. Als de vastgestelde overtollige hoeveelheid suiker en isoglucose niet uiterlijk op 31 oktober 2014 van de markt van de Unie is weggewerkt, moet Kroatië financieel aansprakelijk worden gesteld voor de desbetreffende hoeveelheid.
(8)
Het aan Kroatië aan te rekenen bedrag moet de kosten weerspiegelen van de effecten die de overschotvoorraden op de suikermarkt van de Unie hebben. Daarom moet het bedrag dat aan Kroatië moet worden aangerekend en voor de EU-begroting moet worden bestemd in het geval dat de overschotvoorraden niet zijn weggewerkt, worden berekend op basis van het grootste positieve verschil tussen de gemiddelde prijs voor suiker op de EU-markt en de wereldmarktprijs voor witte suiker in de periode van 1 juli 2013 tot en met 31 oktober 2014, verhoogd met 50 EUR per ton. Het bedrag van 50 EUR per ton komt overeen met de standaardafwijking van de prijzen in de lidstaten ten opzichte van de gemiddelde EU-prijs voor witte suiker in de voorbije twaalf maanden. Die verhoging is dan ook nodig om er rekening mee te houden dat de prijzen van witte suiker in verschillende regio’s van de Unie kunnen verschillen van het door de Commissie bekendgemaakte maandelijkse gemiddelde. Voor deze berekening moet het maandelijkse gemiddelde van de noteringen op de London No 5 White Sugar Futures Market voor de dichtstbijzijnde leveringsmaand waarvoor handel in witte suiker mogelijk is, als de wereldmarktprijs worden beschouwd.
(9)
Het is in het belang van zowel de Unie als Kroatië om een opeenhoping van overschotvoorraden te voorkomen en in elk geval om die marktdeelnemers te kunnen identificeren die bij omvangrijke speculatieve handel zijn betrokken. Daartoe dient Kroatië op 1 juli 2013 te beschikken over een systeem waarmee het de marktdeelnemers of individuen die voor dergelijke ontwikkelingen verantwoordelijk zijn, kunnen identificeren. Dit systeem moet het Kroatië mogelijk maken de marktdeelnemers die tot de particuliere overschotvoorraden hebben bijgedragen, te identificeren om de aan de EU-begroting betaalde heffingen zoveel mogelijk te kunnen terugvorderen. Kroatië moet dit systeem gebruiken om de geïdentificeerde marktdeelnemers ertoe te verplichten hun individuele overtollige hoeveelheid van de markt van de Unie weg te werken. Als de marktdeelnemers die verantwoordelijk zijn voor particuliere overschotvoorraden, geen afdoende bewijs van de wegwerking daarvan kunnen voorleggen, moet Kroatië hen daarvoor een bepaald bedrag aanrekenen. Dat bedrag dient voldoende hoog te worden vastgesteld om de betrokken marktdeelnemers ervan te weerhouden hun particuliere overschotvoorraden te behouden, zodat alle risico’s op accumulering van voorraden in Kroatië worden vermeden. Met het oog op de consistentie moet het bedrag dat Kroatië voor geïdentificeerde overschotvoorraden moet aanrekenen, 500 EUR per ton (in wittesuiker- of drogestofequivalent) niet-weggewerkte overschotvoorraad bedragen. Dit is hetzelfde bedrag als dat van de heffing als vastgesteld bij artikel 3 van Verordening (EG) nr. 967/2006 van de Commissie van 29 juni 2006 tot vaststelling van bepalingen ter uitvoering van Verordening (EG) nr. 318/2006 van de Raad met betrekking tot de productie buiten het quotum in de sector suiker (3). Weliswaar kunnen zowel marktdeelnemers als huisgezinnen tot de particuliere overschotvoorraden bijdragen, maar het meest waarschijnlijk zijn het de marktdeelnemers en het is niet doenbaar om van de huisgezinnen te vragen dat zij aan dat bedrag bijdragen.
(10)
Opdat de overschotvoorraden kunnen worden vastgesteld en kan worden nagegaan of de geïdentificeerde overschotvoorraden zijn weggewerkt, moet Kroatië de Commissie de meest recente statistieken over de handel in en de productie en het verbruik van de betrokken producten verstrekken en moet het haar ook het bewijs leveren dat de geïdentificeerde overschotvoorraden binnen de door de Commissie vast te stellen termijn van de markt zijn weggewerkt.
(11)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Beheerscomité voor de gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
HOOFDSTUK I
OVERGANGSMAATREGELEN MET HET OOG OP DE TOETREDING VAN KROATIË
AFDELING 1
Toepasselijkheid van de integrale GMO in de suikersector
Artikel 1
Toepasselijkheid van sommige bepalingen van Verordening (EG) nr. 1234/2007
De artikelen 49, 50 en 51, artikel 55, lid 1, onder b) en artikel 56 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 zijn voor het verkoopseizoen 2012/2013 niet van toepassing op Kroatië.
Artikel 56 is evenwel van toepassing op de toewijzing in 2013 van het nationale quotum dat zal gelden vanaf het verkoopseizoen 2013/2014.
AFDELING 2
Opening van tariefcontingenten voor raffinage
Artikel 2
Opening van een tariefcontingent voor de invoer van ruwe rietsuiker voor raffinage
1. Voor de periode van 1 juli tot en met 30 september 2013 wordt een tariefcontingent van 40 000 ton ruwe rietsuiker voor raffinage van GN-code 1701 14 10 geopend voor invoer uit welk derde land ook tegen een recht van 98 EUR per ton.
2. Voor elk van de verkoopseizoenen 2013/2014 en 2014/2015 wordt een tariefcontingent van 40 000 ton ruwe rietsuiker voor raffinage van GN-code 1701 14 10 geopend voor invoer uit welk derde land ook tegen een recht van 98 EUR per ton.
3. De overeenkomstig deze verordening ingevoerde hoeveelheden dragen het volgnummer 09.4367.
Artikel 3
Toepassing van Verordening (EG) nr. 891/2009 van de Commissie (4)
Tenzij in artikel 4 van de onderhavige verordening anders is bepaald, zijn de bij Verordening (EG) nr. 891/2009 vastgestelde regels betreffende invoercertificaten en de wijze van beheer van bepaalde uniale tariefcontingenten in de sector suiker van toepassing op de invoer van suiker in het kader van de bij de onderhavige verordening geopende tariefcontingenten.
Artikel 4
Invoercertificaten
1. De aanvragen voor invoercertificaten voor de in artikel 2, leden 1 en 2, genoemde hoeveelheden worden ingediend bij de bevoegde autoriteiten van Kroatië.
2. De invoercertificaataanvragen mogen uitsluitend worden ingediend door voltijdraffinaderijen die op het grondgebied van Kroatië zijn gevestigd en overeenkomstig artikel 57 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 zijn erkend.
3. In afwijking van artikel 5, lid 1, van Verordening (EG) nr. 891/2009 mogen aanvragen voor invoercertificaten voor de in artikel 2, lid 1, van de onderhavige verordening bedoelde hoeveelheid, pas met ingang van 1 juli 2013 worden ingediend.
4. In de invoercertificaataanvragen en op de certificaten worden de volgende gegevens vermeld:
a)
in de vakken 17 en 18: de hoeveelheden ruwe suiker, die niet groter mogen zijn dan de in artikel 2, leden 1 en 2, bedoelde hoeveelheden;
b)
in vak 20: ten minste één van de in deel A van de bijlage opgenomen vermeldingen;
c)
in vak 24 (in het geval van certificaten): ten minste één van de in deel B van de bijlage opgenomen vermeldingen.
5. De op grond van deze verordening afgegeven invoercertificaten zijn slechts geldig voor invoer in Kroatië. Zij zijn geldig:
a)
tot en met 31 januari 2014 wat betreft het in artikel 2, lid 1, bedoelde tariefcontingent;
b)
tot het einde van het betrokken verkoopseizoen wat betreft het in artikel 2, lid 2, bedoelde tariefcontingent.
HOOFDSTUK II
OVERGANGSMAATREGELEN OM SPECULATIE EN MARKTVERSTORING TE VOORKOMEN
Artikel 5
Begripsomschrijvingen
Voor de toepassing van dit hoofdstuk gelden de volgende begripsomschrijvingen:
a)
onder „suiker” wordt verstaan:
i)
beetwortelsuiker en rietsuiker in vaste vorm van GN-code 1701;
ii)
suikerstroop van de GN-codes 1702 60 95 en 1702 90 95;
iii)
inulinestroop van de GN-codes 1702 60 80 en 1702 90 80;
b)
onder „isoglucose” wordt verstaan de producten van de GN-codes 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10, 1702 90 30 en 2106 90 30;
c)
onder „verwerkte producten” wordt verstaan door verwerking van landbouwproducten verkregen producten die een gehalte aan toegevoegde suiker/toegevoegd suikerequivalent van meer dan 10 % hebben;
d)
onder „fructose” wordt verstaan chemisch zuivere fructose van GN-code 1702 50 00.
AFDELING 1
Producten die op de toetredingsdatum onder een bijzondere douanebestemming of -regeling vallen
Artikel 6
Schorsingsregeling
In afwijking van afdeling 5 van bijlage IV bij de Toetredingsakte worden op de producten van de GN-codes 1701, 1702, 1704, 1904, 1905, 2006, 2007, 2009, 2105 en 2202 die op 1 juli 2013 in Kroatië in tijdelijke opslag zijn als bedoeld in de artikelen 50 en 51 van Verordening (EEG) nr. 2913/92 of onder een van de in artikel 4, punt 15, onder b), en punt 16, onder b) tot en met g), van die verordening bedoelde douanebestemmingen of -regelingen vallen, het invoerrecht op grond van bijlage I bij Verordening (EEG) nr. 2658/87 van de Raad (5) en eventuele aanvullende rechten geheven die op de datum van het ontstaan van de douaneschuld van toepassing zijn.
AFDELING 2
Overtollige hoeveelheden
Artikel 7
Vaststelling van de overtollige hoeveelheden
1. Uiterlijk op 31 januari 2014 stelt de Commissie voor Kroatië volgens de in artikel 195, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1234/2007 bedoelde procedure vast:
a)
de hoeveelheid suiker als zodanig of in verwerkte producten (in wittesuikerequivalent);
b)
de hoeveelheid isoglucose (droge stof), en
c)
de hoeveelheid fructose;
die op 1 juli 2013 het niveau overschrijdt van wat als normale overdrachtshoeveelheid wordt beschouwd, en op kosten van Kroatië van de markt moet worden weggewerkt.
2. Bij de vaststelling van de in lid 1 bedoelde overtollige hoeveelheden wordt met name rekening gehouden met de ontwikkeling die de hierna genoemde aspecten te zien hebben gegeven in de periode van 1 juli 2012 tot en met 30 juni 2013 vergeleken met de voorgaande drie jaren, die de periode van 1 juli 2009 tot en met 30 juni 2012 omvatten:
a)
de ingevoerde en uitgevoerde hoeveelheden suiker als zodanig of in verwerkte producten, isoglucose en fructose;
b)
de productie en het verbruik van suiker en isoglucose en de voorraden van deze producten;
c)
de omstandigheden waaronder de voorraden zijn gevormd.
Artikel 8
Identificatie van de overtollige hoeveelheden op het niveau van de marktdeelnemers
1. Op 1 juli 2013 beschikt Kroatië over een systeem voor de identificatie, op het niveau van de marktdeelnemers, van de verhandelde of geproduceerde overtollige hoeveelheden suiker als zodanig of in verwerkte producten, isoglucose of fructose. Dit systeem steunt met name op het volgen van de invoer, fiscale controle en onderzoek aan de hand van de boekhouding en de fysieke voorraden van de marktdeelnemers en betreft ook aspecten als risicogaranties en invoercertificaten.
Het identificatiesysteem wordt gebaseerd op een risicobeoordeling waarbij met name met de volgende criteria terdege rekening wordt gehouden:
a)
de aard van de activiteit van de betrokken marktdeelnemers;
b)
de capaciteit van de opslagvoorzieningen;
c)
de omvang van de economische activiteiten.
2. Kroatië gebruikt het in lid 1 bedoelde identificatiesysteem om de betrokken marktdeelnemers ertoe te verplichten een hoeveelheid suiker of isoglucose die overeenstemt met hun individuele overtollige hoeveelheid, op eigen kosten van de markt weg te werken.
Artikel 9
Wegwerking van overtollige hoeveelheden
1. Kroatië zorgt ervoor dat een hoeveelheid suiker of isoglucose die gelijk is aan de in artikel 7, lid 1, bedoelde overtollige hoeveelheid, uiterlijk op 31 oktober 2014 zonder EU-interventie van de markt wordt weggewerkt.
2. De overeenkomstig artikel 7 vastgestelde overtollige hoeveelheden worden zonder EU-steun weggewerkt met behulp van de volgende methoden:
a)
uitvoer uit de Unie door geïdentificeerde marktdeelnemers zonder nationale steun;
b)
gebruik in de sector brandstoffen;
c)
denaturering, zonder steunverlening, voor voederdoeleinden overeenkomstig de titels III en IV van Verordening (EEG) nr. 100/72 van de Commissie (6).
Artikel 10
Bij overtollige hoeveelheden aan te rekenen bedrag
Als de totale door de Commissie overeenkomstig artikel 7, lid 1, vastgestelde hoeveelheden groter zijn dan de in artikel 8 bedoelde totale hoeveelheden, wordt Kroatië een bedrag aangerekend dat gelijk is aan het verschil tussen die hoeveelheden (in wittesuiker- of drogestofequivalent), vermenigvuldigd met het grootste positieve verschil tussen de gemiddelde prijs voor suiker op de EU-markt die overeenkomstig artikel 14 van Verordening (EG) nr. 952/2006 van de Commissie (7) maandelijks wordt meegedeeld, en de gemiddelde maandelijkse notering, in EUR-equivalent, voor witte suiker op de London No 5 White Sugar Futures Market voor de dichtstbijzijnde termijn in de periode van 1 juli 2013 tot en met 31 oktober 2014. Dat bedrag wordt met 50 EUR per ton verhoogd. Dit aangerekende bedrag wordt uiterlijk op 30 juni 2015 voor de EU-begroting bestemd.
Artikel 11
Door de marktdeelnemers te leveren bewijzen van de wegwerking
1. Uiterlijk op 31 januari 2015 leveren de betrokken marktdeelnemers ten genoegen van Kroatië het bewijs dat zij hun individuele overtollige hoeveelheden suiker en isoglucose die door toepassing van artikel 8 zijn geïdentificeerd, overeenkomstig artikel 9, lid 2, op eigen kosten hebben weggewerkt.
2. Voor de overeenkomstig artikel 9, lid 2, onder a), weggewerkte suiker of isoglucose bestaat het bewijs van de wegwerking uit:
a)
overeenkomstig de Verordeningen (EG) nr. 951/2006 (8) en (EG) nr. 376/2008 (9) van de Commissie afgegeven uitvoercertificaten;
b)
relevante documenten als bedoeld in de artikelen 31 en 32 van Verordening (EG) nr. 376/2008 die nodig zijn voor het vrijgeven van de zekerheid.
Vak 20 van de aanvraag voor het in de eerste alinea bedoelde uitvoercertificaat bevat de volgende vermelding:
„voor uitvoer overeenkomstig artikel 9, lid 2, onder a), van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 170/2013”.
Vak 22 van het uitvoercertificaat bevat de volgende vermelding:
„zonder restitutie uit te voeren … (hoeveelheid waarvoor dit certificaat is afgegeven) kg”.
Het uitvoercertificaat is geldig vanaf de datum van afgifte ervan tot en met 31 oktober 2014.
3. In het geval dat het bewijs van de wegwerking niet overeenkomstig de leden 1 en 2 wordt geleverd, brengt Kroatië de betrokken marktdeelnemer een bedrag in rekening dat gelijk is aan diens door toepassing van artikel 8 geïdentificeerde individuele overtollige hoeveelheid, vermenigvuldigd met 500 EUR per ton (wittesuiker- of drogestofequivalent). Dit bedrag wordt voor de nationale begroting van Kroatië bestemd.
Artikel 12
Bewijs van wegwerking door Kroatië
1. Uiterlijk op 28 februari 2015 levert Kroatië de Commissie het bewijs dat de in artikel 7, lid 1, bedoelde overtollige hoeveelheid overeenkomstig de in artikel 9, lid 2, bedoelde methoden van de EU-markt is weggewerkt, en geeft het voor elke methode aan welke hoeveelheid daarmee is weggewerkt.
2. Als het bewijs van wegwerking van de EU-markt voor de volledige overtollige hoeveelheid of een deel daarvan niet overeenkomstig lid 1 wordt geleverd, wordt Kroatië een bedrag aangerekend dat overeenstemt met de niet-weggewerkte hoeveelheid (in wittesuiker- of drogestofequivalent), vermenigvuldigd met het grootste positieve verschil tussen de gemiddelde prijs voor suiker op de EU-markt die overeenkomstig artikel 14 van Verordening (EG) nr. 952/2006 maandelijks wordt meegedeeld, en de gemiddelde maandelijkse notering, in EUR-equivalent, voor witte suiker op de London No 5 White Sugar Futures Market voor de dichtstbijzijnde termijn in de periode van 1 juli 2013 tot en met 31 oktober 2014. Dat bedrag wordt met 50 EUR per ton verhoogd. Van het hieruit resulterende totaalbedrag wordt het bedrag afgetrokken dat eventueel op grond van artikel 10 van deze verordening is aangerekend.
Dit bedrag wordt uiterlijk op 30 juni 2015 voor de EU-begroting bestemd.
De in de eerste alinea van dit artikel en in artikel 10 van deze verordening bedoelde bedragen worden uiterlijk op 30 april 2015 volgens de in artikel 195, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1234/2007 bedoelde procedure vastgesteld op basis van de overeenkomstig lid 1 van dit artikel door Kroatië meegedeelde gegevens.
Artikel 13
Controle
1. Kroatië neemt alle voor de toepassing van dit hoofdstuk benodigde maatregelen en stelt de controleprocedures vast die voor de wegwerking van de in artikel 7, lid 1, bedoelde overtollige hoeveelheid noodzakelijk zijn.
2. Kroatië stelt de Commissie uiterlijk op 30 september 2013 in kennis van:
a)
informatie over het in artikel 8 bedoelde systeem voor de identificatie van overtollige hoeveelheden;
b)
voor de periode van 1 juli 2009 tot en met 30 juni 2013, de maandelijks ingevoerde en uitgevoerde hoeveelheden suiker, isoglucose, fructose en verwerkte producten, afzonderlijk meegedeeld voor de invoer uit en de uitvoer naar:
i)
de Unie in haar samenstelling op 30 juni 2013;
ii)
derde landen;
c)
voor de periode van 1 juli 2009 tot en met 30 juni 2013, de jaarlijks geproduceerde hoeveelheden suiker en isoglucose, in voorkomend geval uitgesplitst in de productie binnen en die boven het quotum, de jaarlijks geproduceerde hoeveelheden geraffineerde suiker op basis van ingevoerde ruwe suiker en de jaarlijks verbruikte hoeveelheden suiker en isoglucose;
d)
voor de periode van 1 juli 2009 tot en met 30 juni 2013, de op 1 juli van elk jaar aanwezige voorraden suiker en isoglucose.
HOOFDSTUK III
SLOTBEPALING
Artikel 14
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking onder voorbehoud en op de datum van de inwerkingtreding van het Verdrag betreffende de toetreding van Kroatië.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 25 februari 2013.


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 370/2013
2013 m. balandžio 22 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 329/2007 dėl ribojančių priemonių Korėjos Liaudies Demokratinei Respublikai
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2007 m. kovo 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 329/2007 dėl ribojančių priemonių Korėjos Liaudies Demokratinei Respublikai (1), ypač į jo 13 straipsnio 1 dalies b, d ir e punktus,
kadangi:
(1)
Reglamento (EB) Nr. 329/2007 IV priede yra išvardyti asmenys, subjektai ir organizacijos, kuriuos nurodė Sankcijų komitetas arba Jungtinių Tautų Saugumo Taryba (JTST) pagal JTST rezoliucijos 1718 (2006 m.) 8 dalies d punktą ir kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai įšaldomi pagal tą reglamentą;
(2)
2013 m. kovo 7 d. JTST sankcijų komitetas į asmenų, subjektų ir organizacijų, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai turėtų būti įšaldyti, sąrašą įtraukė tris fizinius asmenis ir du subjektus. Šie subjektai ir fiziniai asmenys turėtų būti įtraukti į Reglamento (EB) Nr. 329/2007 IV priede pateiktą sąrašą;
(3)
Reglamento (EB) Nr. 329/2007 V priede yra išvardyti asmenys, subjektai ir organizacijos, neįtraukti į IV priedą, kuriuos pagal Bendrosios pozicijos 2006/795/BUSP 4 straipsnio 1 dalies b ir c punktus nurodė Taryba. Vieną subjektą, kurį pagal Sankcijų komiteto sprendimą reikia įtraukti į IV priede pateiktą sąrašą, reikėtų išbraukti iš V priedo, į kurį jis buvo prieš tai įtrauktas. Dar vieną įrašą, įtrauktą į V priede pateiktą sąrašą, reikėtų iš dalies pakeisti;
(4)
todėl Reglamento (EB) Nr. 329/2007 IV ir V priedai turi būti atitinkamai iš dalies pakeisti;
(5)
siekiant užtikrinti, kad šiame reglamente numatytos priemonės būtų veiksmingos, šis reglamentas turi įsigalioti nedelsiant,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 329/2007 iš dalies keičiamas taip:
(1)
IV priedas iš dalies keičiamas pagal šio reglamento I priedą.
(2)
V priedas iš dalies keičiamas pagal šio reglamento II priedą.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. balandžio 22 d.


Input:
COMMISSION REGULATION (EU) No 1230/2012
of 12 December 2012
implementing Regulation (EC) No 661/2009 of the European Parliament and of the Council with regard to type-approval requirements for masses and dimensions of motor vehicles and their trailers and amending Directive 2007/46/EC of the European Parliament and of the Council
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Regulation (EC) No 661/2009 of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 concerning type-approval requirements for the general safety of motor vehicles, their trailers and systems, components and separate technical units intended therefor (1), and in particular Article 14(1)(a) thereof,
Having regard to Directive 2007/46/EC of the European Parliament and of the Council of 5 September 2007 establishing a framework for the approval of motor vehicles and their trailers, and of systems, components and separate technical units intended for such vehicles (Framework Directive) (2), and in particular Article 39(2), (3) and (5) thereof,
Whereas:
(1)
Regulation (EC) No 661/2009 is a separate Regulation for the purposes of type-approval provided for in Directive 2007/46/EC.
(2)
Regulation (EC) No 661/2009 repeals Council Directive 92/21/EEC of 31 March 1992 on the masses and dimensions of motor vehicles of category M1 (3) as well as Directive 97/27/EC of the European Parliament and of the Council of 22 July 1997 relating to the masses and dimensions of certain categories of motor vehicles and their trailers and amending Directive 70/156/EEC (4). The requirements relating to the masses and dimensions of motor vehicles and their trailers set out in those Directives should be carried over to this Regulation and where necessary, amended in order to adapt them to the development of technical and scientific knowledge.
(3)
Regulation (EC) No 661/2009 lays down fundamental provisions on requirements for the type-approval of motor vehicles and their trailers with regard to their masses and dimensions. Therefore, it is necessary to also set out the specific procedures, tests and requirements for such type-approval.
(4)
Council Directive 96/53/EC of 25 July 1996 laying down for certain road vehicles circulating within the Community the maximum authorised dimensions in national and international traffic and the maximum authorised weights in international traffic (5) lays down certain maximum authorised dimensions for both national and international traffic in the Member States. It is therefore important to take into account, for the purposes of the construction of vehicles, the dimensions which have already been harmonised in the Union in order to foster and ensure the free circulation of goods.
(5)
Directive 97/27/EC allowed Members States to grant EC type-approval for vehicles the outermost dimensions of which did not match the maximum authorised dimensions provided for in that Directive. It also allowed Member States to refuse registration of vehicles that had been granted EC type-approval when their outermost dimensions did not meet the requirements of their national law. It is important to maintain the possibility to allow under certain conditions the type-approval of vehicles which exceed the authorised limits where this proves to be advantageous for road traffic and for the environment in the Member States where the road infrastructure is adapted to that situation. Therefore, the possibility to approve such vehicles under small series type-approval or individual approval schemes should be ensured, provided that the quantity of vehicles that may benefit from a derogation pursuant to Article 23 of Directive 2007/46/EC as regards the maximum authorised dimensions is limited to what is necessary for the purposes of this Regulation. Annex XII to Directive 2007/46/EC should therefore be amended to include such quantitative limits.
(6)
Directive 96/53/EC lays down maximum authorised masses that are applicable only to international traffic. However, that Directive allows the Member States to continue to apply their national legislation for national traffic. As a consequence, the harmonisation of the technically permissible maximum laden mass and the technically permissible maximum mass on the axles or on a group of axles for the purposes of circulation in the Member States does not appear to be feasible in the short term. Nevertheless, due to the existence of non-harmonised rules on the construction of the road infrastructure, it is appropriate to require Member States to determine the registration/in service maximum permissible masses of vehicles that are permitted for national traffic or for international traffic under Directive 96/53/EC and to establish a procedure for such determination.
(7)
Given the experience gained in the application of Union legislation concerning masses and dimensions of vehicles, it is necessary to provide for clearly defined concepts. Some of those concepts have already been defined in Directives 97/27/EC and 92/21/EEC. For reasons of consistency, its is appropriate to take over those definitions and, where necessary, to adapt them in the light of technical and scientific knowledge.
(8)
Given that the definition of the actual mass of an individual vehicle has been included in this Regulation, it is necessary, in order to avoid confusion in filling in the certificate of conformity, to amend Annex IX to Directive 2007/46/EC accordingly.
(9)
Since the White Paper ‘Roadmap to a Single European Transport Area - Towards a competitive and resource efficient transport system’ (6) has underlined the need to improve the aerodynamic performance of road vehicles and research has shown that fuel consumption of motor vehicles and therefore CO2 emissions could be significantly reduced by fitting aerodynamic devices to vehicles, it is important to allow the fitting of such aerodynamic devices to vehicles. Given that aerodynamic devices consist in adds-on that, due to their design, protrude beyond the outermost part of the vehicles at the back or laterally, they should be included in the list of devices or equipment that are not taken into account for the determination of the outermost dimensions. However, it is essential to limit their protrusion at the back and laterally so that road safety is not impaired and inter-modality transport remains possible. The necessary technical requirements should therefore be set out in this Regulation.
(10)
Available software makes possible the use of virtual testing methods based on computer-aided techniques. Given that those techniques allow for more cost-efficient and less burdensome testing, it is appropriate to provide for the possibility to use them for checking whether a vehicle is able to manoeuvre in a complete trajectory of 360° and for measuring the maximum rear swing-out when the vehicle is manoeuvring inside the trajectory. It is therefore also necessary to add this Regulation to the list of regulatory acts included in Annex XVI to Directive 2007/46/EC.
(11)
With a view to ensuring the proper operation of the type-approval system, it is appropriate to update the Annexes to Directive 2007/46/EC.
(12)
Annexes I, III, IX, XII and XVI to Directive 2007/46/EC should therefore be amended accordingly. Since the provisions of Annex XII are sufficiently detailed and need no further transposition by Member States, it is therefore appropriate to replace it by means of a Regulation in accordance with Article 39(8) of Directive 2007/46/EC.
(13)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Technical Committee - Motor Vehicles,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Subject matter and scope
1. This Regulation lays down the requirements for the EC type-approval of motor vehicles and their trailers with regard to their masses and dimensions.
2. This Regulation applies to incomplete, complete and completed vehicles of categories M, N and O.
Article 2
Definitions
For the purposes of this Regulation, the following definitions shall apply in addition to the definitions set out in Directive 2007/46/EC and Regulation (EC) No 661/2009:
(1)
‘vehicle type’ means a set of vehicles as defined in Part B of Annex II to Directive 2007/46/EC;
(2)
‘standard equipment’ means the basic configuration of a vehicle which is equipped with all the features that are required under the regulatory acts referred to in Annex IV and Annex XI to Directive 2007/46/EC, including all features that are fitted without giving rise to any further specifications on configuration or equipment level;
(3)
‘optional equipment’ means all the features not included in the standard equipment which are fitted to a vehicle under the responsibility of the manufacturer that can be ordered by the customer;
(4)
‘mass in running order’ means
(a)
in the case of a motor vehicle:
the mass of the vehicle, with its fuel tank(s) filled to at least 90 % of its or their capacity/ies, including the mass of the driver, of the fuel and liquids, fitted with the standard equipment in accordance with the manufacturer’s specifications and, when they are fitted, the mass of the bodywork, the cabin, the coupling and the spare wheel(s) as well as the tools;
(b)
in the case of a trailer:
the mass of the vehicle including the fuel and liquids, fitted with the standard equipment in accordance with the manufacturer’s specifications, and, when they are fitted, the mass of the bodywork, additional coupling(s), the spare wheel(s) and the tools;
(5)
‘mass of the optional equipment’ means the mass of the equipment which may be fitted to the vehicle in addition to the standard equipment, in accordance with the manufacturer’s specifications;
(6)
‘actual mass of the vehicle’ means the mass in running order plus the mass of the optional equipment fitted to an individual vehicle;
(7)
‘technically permissible maximum laden mass’ (M) means the maximum mass allocated to a vehicle on the basis of its construction features and its design performances; the technically permissible laden mass of a trailer or of a semi-trailer includes the static mass transferred to the towing vehicle when coupled;
(8)
‘technically permissible maximum laden mass of the combination’ (MC) means the maximum mass allocated to the combination of a motor vehicle and one or more trailers on the basis of its construction features and its design performances or the maximum mass allocated to the combination of a tractor unit and a semi-trailer;
(9)
‘technically permissible maximum towable mass’ (TM) means the maximum mass of one or more trailers that may be towed by a towing vehicle which corresponds to the total load transmitted to the ground by the wheels of an axle or a group of axles on any trailer coupled to the towing vehicle;
(10)
‘axle’ means the common axis of rotation of two or more wheels whether power-driven or freely rotating, and whether in one or more segments located in the same plane perpendicular to the longitudinal centre-line of the vehicle;
(11)
‘group of axles’ means a number of axles having an axle spacing that is restricted to one of the axle spacings referred to as distance ‘d’ in Annex I to Directive 96/53/EC and which interact due to the specific design of the suspension;
(12)
‘solo axle’ means an axle that cannot be considered as part of a group of axles;
(13)
‘technically permissible maximum mass on the axle’ (m) means the mass corresponding to the maximum permissible static vertical load transmitted to the ground by the wheels of the axle, on the basis of the construction features of the axle and of the vehicle and their design performances;
(14)
‘technically permissible maximum mass on a group of axles’ (μ) means the mass corresponding to the maximum permissible static vertical load transmitted to the ground by the wheels of the group of axles, on the basis of the construction features of the group of axles and of the vehicle and their design performances;
(15)
‘coupling’ means a mechanical device including component items as defined in points 2.1 to 2.6 of Regulation No 55 of the United Nations Economic Commission for Europe (UNECE) - Uniform provisions concerning the approval of mechanical coupling components of combinations of vehicles (7) and a close-coupling device as defined in point 2.1.1 of UNECE Regulation No 102 - Uniform provisions concerning the approval of I.A close-coupling device (CCD) II. Vehicles with regard to the fitting of an approved type of CCD (8);
(16)
‘coupling point’ means the centre of engagement of the coupling fitted to a towed vehicle within the coupling fitted to a towing vehicle;
(17)
‘mass of the coupling’ means the mass of the coupling itself and of the parts necessary for the attachment of the coupling to the vehicle;
(18)
‘technically permissible maximum mass at the coupling point’ means:
(a)
in the case of a towing vehicle, the mass, corresponding to the maximum permissible static vertical load on the coupling point (‘S’ or ‘U’ value) of a towing vehicle, on the basis of the construction features of the coupling and of the towing vehicle;
(b)
in the case of a semi-trailer, a centre-axle trailer or a rigid drawbar trailer, the mass corresponding to the maximum permissible static vertical load (‘S’ or ‘U’ value) to be transferred by the trailer to the towing vehicle at the coupling point, on the basis of the construction features of the coupling and of the trailer;
(19)
‘mass of the passengers’ means a rated mass depending on the vehicle category multiplied by the number of seating positions including, if any, the seating positions for crew members and the number of standees, but not including the driver;
(20)
‘mass of the driver’ means a mass rated at 75 kg located at the driver’s seating reference point;
(21)
‘pay-mass’ means the difference between the technically permissible maximum laden mass and the mass in running order increased by the mass of the passengers and the mass of the optional equipment;
(22)
‘length’ means the dimension defined in points 6.1.1, 6.1.2 and 6.1.3 of Standard ISO 612:1978; this definition also applies also to articulated vehicles made up of two or more sections;
(23)
‘width’ means the dimension defined in point 6.2 of Standard ISO 612:1978;
(24)
‘height’ means the dimension defined in point 6.3 of Standard ISO 612:1978;
(25)
‘wheelbase’ means the following:
(a)
the dimension referred to in point 6.4.1 of Standard ISO 612:1978;
(b)
for a centre-axle trailer with one axle, the horizontal distance between the vertical axis of the coupling and the centre of the axle;
(c)
for a centre-axle trailer with more than one axle, the horizontal distance between the vertical axis of the coupling and the centre of the first axle;
(26)
‘axle spacing’ means the distance between two consecutive axles referred to in point 6.4 of Standard ISO 612:1978 in the case of vehicles with more than two axles; where the vehicle is fitted with two axles only, or in the case of a semi-trailer, a drawbar trailer or a rigid drawbar trailer, the axle spacing referred to in point 6.4.2 of Standard ISO 612:1978 has the meaning of ‘wheelbase’ as defined in point (25);
(27)
‘track’ means the distance referred to in point 6.5 of Standard ISO 612:1978;
(28)
‘fifth wheel lead’ means the distance referred to in point 6.19.2 of Standard ISO 612: 1978, taking into account the note referred to in point 6.19 of the same standard;
(29)
‘front fitting radius of semi-trailer’ means the horizontal distance from the axis of the kingpin to any point at the front of the semi-trailer;
(30)
‘front overhang’ means the horizontal distance between the vertical plane passing through the first axle or the kingpin axle in the case of a semi-trailer and the foremost point of the vehicle;
(31)
‘rear overhang’ means the horizontal distance between the vertical plane passing through the last rear axle and the rearmost point of the vehicle; where the vehicle is fitted with a coupling that is not removable, the rearmost point of the vehicle is the coupling point;
(32)
‘length of the loading area’ means the distance from the foremost internal point to the rearmost internal point of the cargo area, measured horizontally in the longitudinal plane of the vehicle;
(33)
‘rear swing-out’ means the distance between the actual extreme point reached by the rear end of a vehicle when manoeuvring in the conditions specified in Section 7 of Part B or in Section 6 of Part C of Annex I to this Regulation;
(34)
‘axle-lift device’ means a mechanism fitted to a vehicle for the purpose of raising the axle clear off the ground and lowering it to the ground;
(35)
‘lift axle or retractable axle’ means an axle which can be raised from its normal position and re-lowered by an axle-lift device;
(36)
‘loadable axle’ means an axle the load on which can be varied without the axle being raised by the use of an axle-lift device;
(37)
‘air suspension’ means a suspension system on which at least 75 % of the spring effect is caused by the air spring;
(38)
‘class of a bus or of a coach’ means a set of vehicles as defined in points 2.1.1 and 2.1.2 of UNECE Regulation No 107 - Uniform provisions concerning the approval of category M2 or M3 vehicles with regard to their general construction (9);
(39)
‘articulated vehicle’ means a vehicle of category M2 or M3 as defined in point 2.1.3 of UNECE Regulation No 107;
(40)
‘indivisible load’ means a load that cannot, for the purposes of carriage by road, be divided into two or more loads without undue expense or risk of damage and which, owing to its mass or dimension, cannot be carried by a vehicle the masses and dimensions of which comply with the maximum authorised masses and dimensions applicable in a Member State.
Article 3
Obligations of manufacturers
1. The manufacturer shall determine, for each version within a vehicle type, irrespective of the state of completion of the vehicle, the following masses:
(a)
the technically permissible maximum laden mass;
(b)
the technically permissible maximum laden mass of the combination;
(c)
the technically permissible maximum towable mass;
(d)
the technically permissible maximum mass on the axles or the technically permissible maximum mass on a group of axles;
(e)
the technically permissible maximum masses at the coupling point(s) taking into account the technical features of the couplings that are fitted or can be fitted to the vehicle as the case may be.
2. When determining the masses referred to in paragraph 1, the manufacturer shall take into account the best practices of good engineering and the best available technical knowledge in order to minimise the risks of mechanical failure, in particular those due to fatigue of materials, and to avoid damage to the road infrastructure.
3. When determining the masses referred to in paragraph 1, the manufacturer shall take into account the maximum speed by construction of the vehicle.
Where the vehicle is equipped by the manufacturer with a speed limitation device, the maximum speed by construction shall be the true speed permitted by the speed limitation device.
4. When determining the masses referred to in paragraph 1, the manufacturer shall not impose restrictions on the use of the vehicle except those concerning the tyre capacities that can be adjusted to the speed by construction as is allowed under UNECE Regulation No 54 - Uniform provisions concerning the approval of pneumatic tyres for commercial vehicles and their trailers (10) and in Section 5 of Annex II to Commission Regulation (EU) No 458/2011 (11).
5. For incomplete vehicles, including chassis-cabin vehicles, that require a further stage of completion, the manufacturer shall provide all relevant information to the next stage manufacturers so that the requirements of this Regulation continues to be fulfilled.
For the purposes of the first subparagraph, the manufacturer shall specify the position of the centre of gravity of the mass corresponding to the sum of the load.
6. Incomplete vehicles of categories M2, M3, N2 and N3 not fitted with a bodywork shall be designed so as to allow the subsequent stage manufacturers to be able to fulfil the requirements of Sections 7 and 8 of Part B and Section 6 and 7 of Part C of Annex I.
Article 4
Provisions for EC type-approval of a type of vehicle with regard to its masses and dimensions
1. The manufacturer or his representative shall submit to the type-approval authority the application for EC type-approval of a type of vehicle as regard its masses and dimensions.
2. The application shall be drawn up in accordance with the model information document set out in Part A of Annex V.
3. For the purposes of mass distribution calculations, the manufacturer shall provide the type-approval authority, for each technical configuration within the vehicle type as determined by the set of values of the relevant points in Annex V, with the information necessary to identify the following masses:
(a)
the technically permissible maximum laden mass;
(b)
the technically permissible maximum mass on the axles or group of axles;
(c)
the technically permissible maximum towable mass;
(d)
the technically permissible maximum mass at the coupling point(s);
(e)
the technically permissible maximum laden mass of the combination.
The information shall be provided in tabular or any other appropriate format, in agreement with the type-approval authority.
4. Where the optional equipment significantly affects the masses and dimensions of the vehicle, the manufacturer shall provide the technical service with the location, mass and geometrical position of the gravity centre with respect to the axles of the optional equipment that can be fitted to the vehicle.
5. By way of derogation from paragraph 4, where the optional equipment is made up of several parts located in various spaces in the vehicle, the manufacturer may provide the technical service with the distribution of the mass of the optional equipment on the axles only.
6. For groups of axles, the manufacturer shall indicate the load distribution among the axles of the total mass applied to the group.
Where necessary, the manufacturer shall state the distribution formulae or produce the relevant distribution graphs.
7. Where the approval authority or the technical service deems it necessary, they may request the manufacturer to make available a vehicle representative of the type to be approved for the purposes of inspection.
8. The vehicle manufacturer may submit an application for recognition of the equivalence of a suspension to air suspension to the type-approval authority.
The type-approval authority shall recognise the equivalence of a suspension to air suspension where the requirements of Annex III are fulfilled.
Where the technical service has recognised the equivalence, it shall issue a test report. The type-approval authority shall attach the test report and a technical description of the suspension to the EC type-approval certificate.
9. Where the requirements set out in Annexes I to IV, of this Regulation are met, the approval authority shall grant a type-approval in accordance with the numbering system set out in Annex VII to Directive 2007/46/EC.
A Member State shall not assign the same number to another vehicle type.
10. For the purposes of paragraph 9, the type-approval authority shall deliver an EC type-approval certificate established in accordance with the model set out in Part B of Annex V.
11. The permissible deviations referred to in Appendix 2 to Annex I shall apply for the purposes of Article 12(2) of Directive 2007/46/EC
Article 5
Registration/in-service maximum permissible masses
1. For the purposes of registration and entry into service of vehicles type-approved under this Regulation, national authorities shall determine, for each variant and version within the type of vehicle, all of the following masses that are permitted for national traffic or for international traffic under Directive 96/53/EC:
(a)
the registration/in-service maximum permissible laden mass;
(b)
the registration/in-service maximum permissible mass on the axle(s);
(c)
the registration/in-service maximum permissible mass on the group of axles;
(d)
the registration/in-service maximum permissible towable mass;
(e)
the registration/in-service maximum permissible laden mass of the combination.
National authorities shall establish the procedure for the determination of the registration/in service maximum permissible masses referred to in the first subparagraph. They shall designate the competent authority entrusted with the determination of those masses, and shall specify the information that must be provided to that competent authority.
2. The registration/in-service maximum permissible masses determined in accordance with the procedure referred to in paragraph 1 may not exceed the maximum masses referred to in Article 3(1).
3. The manufacturer shall be consulted by the competent authority as regards the mass distribution on the axles or group of axles in order to ensure the proper functioning of the systems of the vehicle, in particular the brake- and steering system.
4. When determining the registration/in-service maximum permissible masses, national authorities shall ensure that the requirements of the regulatory acts listed in Annex IV and Annex XI to Directive 2007/46/EC continue to be fulfilled.
5. Where national authorities concludes that the requirements of one of the regulatory acts listed in Annex IV and Annex XI to Directive 2007/46/EC, with the exception of this Regulation, are no longer fulfilled, they shall require that fresh tests are conducted and a new type-approval or an extension as the case may be, be granted by the type-approval authority that has granted the initial type-approval under the regulatory act in question.
Article 6
Derogations
1. Without prejudice to Article 4(3) of Directive 96/53/EC, an EC type-approval may be granted for vehicles the dimensions of which exceed the requirements of this Regulation that are intended for the transport of indivisible loads. In such a case, the type-approval certificate and the certificate of conformity shall clearly indicate that the vehicle is intended for the transport of indivisible loads only.
2. Member States may grant approvals under Articles 23 and 24 of Directive 2007/46/EC for vehicles exceeding the maximum authorised dimensions set out in point 1.1 of Parts B, C and D of Annex I to this Regulation.
Type-approvals under Article 23 of Directive 2007/46/EC shall be subject to the quantitative limits set out in Section 3 of Part A of Annex XII to that Directive.
Article 7
Transitional provisions
1. National authorities shall permit the sale and entry into service of vehicles type-approved before the date referred to in Article 13(2) of Regulation (EC) No 661/2009 and shall continue to grant extensions to approvals granted under the terms of Directive 92/21/EEC and Directive 97/27/EC.
2. By way of derogation from paragraph 1, EC type-approvals granted pursuant to Article 7 of Directive 97/27/EC shall cease to be valid on the date referred to in Article 19(1) of Regulation (EC) No 661/2009.
However, Member States may register and permit the sale or entry into service of end-of-series vehicles whose EC type-approval is no longer valid where the manufacturer so requests, in accordance with Article 27 of Directive 2007/46/EC.
3. As from 10 January 2014 manufacturers shall deliver certificates of conformity which are in accordance with this Regulation.
Until 9 January 2014 they shall indicate the actual mass of the vehicle in entry 52 of the certificate of conformity, unless it is indicated in one of the other entries of the certificate of conformity.
Article 8
Amendments to Directive 2007/46/EC
Annexes I, III, IX, and XVI to Directive 2007/46/EC are amended in accordance with Annex VI to this Regulation.
Annex XII to Directive 2007/46/EC is replaced by Annex VII to this Regulation.
Article 9
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply to new vehicle types for which type-approval is granted from 1 November 2012.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 12 December 2012.


Input:
VYKONÁVACIE ROZHODNUTIE RADY
z 24. marca 2014,
ktorým sa vytvára zoznam nespolupracujúcich tretích krajín v boji proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu v súlade s nariadením (ES) č. 1005/2008, ktorým sa ustanovuje systém Spoločenstva na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie
(2014/170/EÚ)
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1005/2008 z 29. septembra 2008, ktorým sa ustanovuje systém Spoločenstva na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a ktorým sa zrušujú nariadenia (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (1), a najmä na jeho článok 33 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
keďže:
1. ÚVOD
(1)
Nariadením (ES) č. 1005/2008 (ďalej len „nariadenie o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove“) sa ustanovuje systém Únie na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie.
(2)
V kapitole VI nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove je stanovený postup identifikácie nespolupracujúcich tretích krajín, krokov súvisiacich s krajinami identifikovanými ako nespolupracujúce tretie krajiny, vytvorenia zoznamu nespolupracujúcich krajín, vyradenia zo zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín, propagácie zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín a prípadných núdzových opatrení.
(3)
V súlade s článkom 32 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove Komisia na základe svojho rozhodnutia z 15. novembra 2012 (2) (ďalej len „rozhodnutie z 15. novembra 2012“) oznámila ôsmim tretím krajinám, že uvažuje o možnosti identifikovať ich ako nespolupracujúce tretie krajiny.
(4)
Komisia zahrnula do rozhodnutia z 15. novembra 2012 informácie týkajúce sa základných skutočností a úvah, z ktorých vychádza takáto identifikácia.
(5)
Komisia 15. novembra 2012 samostatnými listami tiež oznámila ôsmim tretím krajinám, že zvažuje možnosť identifikovať ich ako nespolupracujúce tretie krajiny.
(6)
Komisia v týchto listoch zdôraznila, že s cieľom predísť takejto identifikácii a návrhu zaradenia do formálneho zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín podľa článkov 31 a 33 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove vyzýva dotknuté tretie krajiny, aby v úzkej spolupráci s Komisiou vypracovali akčný plán na odstránenie nedostatkov identifikovaných v rozhodnutí z 15. novembra 2012.
(7)
Preto Komisia vyzvala osem dotknutých tretích krajín, aby: i) prijali všetky potrebné opatrenia na vykonanie krokov uvedených v akčných plánoch navrhnutých Komisiou; ii) posúdili vykonávanie krokov uvedených v akčných plánoch navrhnutých Komisiou a iii) každých šesť mesiacov zaslali Komisii podrobné správy, v ktorých posúdia vykonávanie jednotlivých krokov z hľadiska okrem iného individuálnej alebo celkovej účinnosti týchto krokov pri zaisťovaní úplného súladu systému kontroly rybolovu s právnymi predpismi.
(8)
Osem dotknutých tretích krajín dostalo príležitosť písomne reagovať na problémy, na ktoré Komisia výslovne poukázala v rozhodnutí z 15. novembra 2012, ako aj na ďalšie relevantné informácie, čo im umožnilo predložiť dôkazy s cieľom vyvrátiť alebo doplniť skutočnosti, o ktoré sa opiera rozhodnutie z 15. novembra 2012, alebo prijať podľa potreby akčný plán na zlepšenie alebo opatrenia na nápravu situácie. Uvedeným ôsmim krajinám bolo zaručené právo požiadať o doplňujúce informácie alebo ich poskytnúť.
(9)
Komisia 15. novembra 2012 začala dialóg s ôsmimi tretími krajinami a poukázala na to, že na dosiahnutie dohody v tejto veci v zásade pokladá za dostatočnú lehotu šiestich mesiacov.
(10)
Komisia pokračovala v hľadaní a overovaní všetkých informácií, ktoré považovala za potrebné. Boli posúdené a zohľadnené ústne a písomné pripomienky predložené ôsmimi krajinami, ktoré reagovali na rozhodnutie z 15. novembra 2012. Osem krajín bolo priebežne ústne alebo písomne informovaných o úvahách Komisie.
(11)
Vykonávacím rozhodnutím z 26. novembra 2013 (3) (ďalej len „vykonávacie rozhodnutie z 26. novembra 2013“) Komisia identifikovala Belize, Kambodžské kráľovstvo a Guinejskú republiku ako nespolupracujúce tretie krajiny v boji proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu. V súlade s nariadením o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove Komisia uviedla dôvody oprávňujúce ju domnievať sa, že tieto tri krajiny si neplnia svoje povinnosti, ktoré pre ne vyplývajú z medzinárodného práva ako pre vlajkový, prístavný, pobrežný alebo trhový štát, podľa ktorého musia prijať opatrenia na zabránenie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, odrádzanie od neho a jeho odstránenie.
(12)
Vykonávacie rozhodnutie Rady o zaradení Belize, Kambodžského kráľovstva a Guinejskej republiky do zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín v boji proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu by sa teda malo prijať v súvislosti s vykonávaním nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove a je výsledkom vyšetrovania a dialógu, ktoré sa uskutočnili v súlade s vecnými a procesnými požiadavkami stanovenými v nariadení o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove. Toto vyšetrovanie a dialóg vrátane vzájomnej korešpondencie a uskutočnených stretnutí, ako aj rozhodnutie z 15. novembra 2012 a vykonávacie rozhodnutie z 26. novembra 2013 tvoria základ tohto rozhodnutia a dôvody sú rovnaké. Z rozhodnutia, ktorým sa Belize, Kambodžské kráľovstvo a Guinejská republika zaraďujú do zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín v boji proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, vyplývajú dôsledky uvedené v článku 38 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove.
(13)
Podľa článku 34 ods. 1 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove Rada, uznášajúc sa kvalifikovanou väčšinou na základe návrhu Komisie, vyradí tretiu krajinu zo zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín, ak dotknutá tretia krajina preukáže, že sa napravila situácia, ktorá spôsobila jej zaradenie do zoznamu. V rozhodnutí o vyradení sa musí zohľadniť aj to, či dotknuté identifikované tretie krajiny prijali konkrétne opatrenia, ktorými možno zabezpečiť trvalé zlepšenie situácie.
2. POSTUP VOČI BELIZE
(14)
Komisia oznámila 15. novembra 2012 Belize na základe článku 32 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove, že uvažuje o možnosti identifikovať Belize ako nespolupracujúcu tretiu krajinu, a vyzvala Belize, aby v úzkej spolupráci s jej útvarmi pripravilo akčný plán na odstránenie nedostatkov uvedených v rozhodnutí z 15. novembra 2012. V období od decembra 2012 do augusta 2013 Belize oznámilo svoje stanoviská formou písomných vyjadrení a stretlo sa s Komisiou s cieľom prediskutovať predmetnú vec. Komisia poskytla Belize príslušné informácie v písomnej podobe. Komisia pokračovala v hľadaní a overovaní všetkých informácií, ktoré považovala za potrebné. Boli posúdené a zohľadnené ústne a písomné pripomienky Belize reagujúce na rozhodnutie z 15. novembra 2012 a Belize bolo zároveň ústne aj písomne informované o úvahách Komisie. Komisia zastáva názor, že Belize neprijalo dostatočné opatrenia na riešenie problémov a nedostatkov opísaných v rozhodnutí z 15. novembra 2012. Okrem toho Komisia dospela k záveru, že ani opatrenia navrhované v sprievodnom akčnom pláne Belize neboli vykonané v celom rozsahu.
3. IDENTIFIKÁCIA BELIZE AKO NESPOLUPRACUJÚCEJ TRETEJ KRAJINY
(15)
V rozhodnutí z 15. novembra 2012 Komisia analyzovala povinnosti Belize a hodnotila dodržiavanie jeho medzinárodných záväzkov ako vlajkového, prístavného, pobrežného alebo trhového štátu. Na účely tejto kontroly Komisia zohľadnila kritériá uvedené v článku 31 ods. 4 až 7 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove. Komisia preskúmala, či Belize plní povinnosti v súlade so zisteniami uvedenými v rozhodnutí z 15. novembra 2012 a so zreteľom na príslušné informácie, ktoré v tejto súvislosti poskytlo Belize, s navrhovaným akčným plánom, ako aj s opatreniami prijatými na nápravu situácie.
(16)
Hlavné nedostatky, ktoré Komisia identifikovala v navrhovanom akčnom pláne, súviseli s niekoľkými prípadmi nesplnenia povinností vyplývajúcich z medzinárodného práva týkajúcich sa predovšetkým neprijatia primeraného právneho rámca, absencie primeraného a efektívneho monitorovania, chýbajúcich systémov kontroly a inšpekcie, neprítomnosti odrádzajúceho systému sankcií a nesprávneho uplatňovania systému osvedčovania úlovkov. Ostatné zistené nedostatky sa všeobecnejšie týkali plnenia medzinárodných povinností vrátane odporúčaní a uznesení regionálnych organizácií pre riadenie rybárstva (RFMO) a podmienok registrácie plavidiel podľa medzinárodného práva. Zistilo sa aj nedodržiavanie odporúčaní a uznesení príslušných orgánov, napríklad medzinárodného akčného plánu OSN na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie (IPOA-OSN). Nedodržanie nezáväzných odporúčaní a uznesení sa však nepovažuje za základ identifikácie, ale len za podporný dôkaz.
(17)
Vo vykonávacom rozhodnutí z 26. novembra 2013 Komisia identifikovala Belize ako nespolupracujúcu tretiu krajinu podľa nariadenia Rady o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolovu.
(18)
Pokiaľ ide o možné obmedzenia Belize ako rozvojovej krajiny, uvádza sa, že osobitný rozvojový štatút a celkový postup Belize v oblasti rybárstva nie sú nepriaznivo ovplyvnené všeobecnou úrovňou jeho rozvoja.
(19)
So zreteľom na rozhodnutie z 15. novembra 2012 a vykonávacie rozhodnutie z 26. novembra 2013, ako aj na Komisiou zorganizovaný dialóg s Belize a jeho výsledok možno dospieť k záveru, že opatrenia prijaté Belize v súvislosti s jeho povinnosťami vlajkového štátu nestačia na dosiahnutie súladu s článkami 91, 94, 117 a 118 Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve (UNCLOS), článkami 18, 19 a 20 dohody OSN o populáciách rýb (UNFSA) a článkom II ods. 8 dohody organizácie FAO na podporu dodržiavania medzinárodných opatrení v oblasti ochrany a riadenia rybárskymi plavidlami na otvorenom mori.
(20)
Z toho vyplýva, že Belize si neplní povinnosti vlajkového štátu vyplývajúce z medzinárodného práva, podľa ktorých musí prijať opatrenia na zabránenie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, odrádzanie od neho a jeho odstránenie, a preto by malo byť zahrnuté do zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín.
4. POSTUP VOČI KAMBODŽSKÉMU KRÁĽOVSTVU
(21)
Dňa 15. novembra 2012 Komisia oznámila Kambodžskému kráľovstvu (ďalej len „Kambodža“) na základe článku 32 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove, že uvažuje o možnosti identifikovať Kambodžu ako nespolupracujúcu tretiu krajinu, a vyzvala Kambodžu, aby v úzkej spolupráci s jej útvarmi pripravila akčný plán na odstránenie nedostatkov uvedených v rozhodnutí z 15. novembra 2012. V období od decembra 2012 do júna 2013 Kambodža oznámila svoje stanoviská formou písomných vyjadrení a stretla sa s Komisiou s cieľom prediskutovať predmetnú vec. Komisia poskytla Kambodži príslušné informácie v písomnej podobe. Komisia pokračovala v hľadaní a overovaní všetkých informácií, ktoré považovala za potrebné. Boli posúdené a zohľadnené ústne a písomné pripomienky Kambodže reagujúce na rozhodnutie z 15. novembra 2012 a Kambodža bola zároveň ústne aj písomne informovaná o úvahách Komisie. Komisia zastáva názor, že Kambodža neprijala dostatočné opatrenia na riešenie problémov a nedostatkov opísaných v rozhodnutí z 15. novembra 2012. Okrem toho Komisia dospela k záveru, že ani opatrenia navrhované v akčnom pláne Kambodže neboli vykonané v celom rozsahu.
5. IDENTIFIKÁCIA KAMBODŽE AKO NESPOLUPRACUJÚCEJ TRETEJ KRAJINY
(22)
Komisia v rozhodnutí z 15. novembra 2012 analyzovala povinnosti Kambodže a hodnotila dodržiavanie jej medzinárodných záväzkov ako vlajkového, prístavného, pobrežného alebo trhového štátu. Na účely tejto kontroly Komisia zohľadnila kritériá uvedené v článku 31 ods. 4 až 7 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove. Komisia preskúmala, či si Kambodža plní svoje povinnosti v súlade so zisteniami uvedenými v rozhodnutí z 15. novembra 2012 so zreteľom na navrhovaný akčný plán, ktorý bol podrobnejšie rozpracovaný na základe príslušných informácií poskytnutých Kambodžou.
(23)
Hlavné nedostatky, ktoré Komisia identifikovala v navrhovanom akčnom pláne, súviseli s niektorými prípadmi neplnenia povinností vyplývajúcich z medzinárodného práva týkajúcich sa predovšetkým neprijatia primeraného právneho rámca, absencie primeraného a efektívneho monitorovania, chýbajúcich systémov kontroly a inšpekcie a absencie odrádzajúceho systému sankcií. Ostatné zistené nedostatky sa všeobecnejšie týkali plnenia medzinárodných povinností a podmienok registrácie plavidiel podľa medzinárodného práva. Zistilo sa aj nedodržiavanie odporúčaní a uznesení príslušných orgánov, napríklad medzinárodného akčného plánu OSN na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie (IPOA-OSN). Nedodržanie nezáväzných odporúčaní a uznesení sa však nepovažuje za základ identifikácie, ale len za podporný dôkaz.
(24)
Komisia vo vykonávacom rozhodnutí z 26. novembra 2013 identifikovala Kambodžu ako nespolupracujúcu tretiu krajinu podľa nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove.
(25)
Pokiaľ ide o možné obmedzenia Kambodže ako rozvojovej krajiny, uvádza sa, že osobitný rozvojový štatút a celkový postup Kambodže v oblasti rybárstva nie sú nepriaznivo ovplyvnené všeobecnou úrovňou jej rozvoja.
(26)
Opatrenia prijaté Kambodžou v súvislosti s jej povinnosťami vlajkového štátu nestačia na dosiahnutie súladu s článkami 91 a 94 Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve (UNCLOS). Treba pripomenúť, že nie je podstatné, či Kambodža v skutočnosti ratifikovala dohovor UNCLOS, keďže jeho ustanovenia o navigácii na otvorenom mori (články 86 až 115 dohovoru UNCLOS) sa uznávajú ako medzinárodné obyčajové právo. Týmito ustanoveniami sa len kodifikujú existujúce pravidlá medzinárodného obyčajového práva a preberá sa takmer doslovne znenie Dohovoru o šírom mori a Dohovoru o pobrežných vodách a priľahlom pásme, ku ktorým Kambodža pristúpila a ktoré ratifikovala.
(27)
So zreteľom na rozhodnutie z 15. novembra 2012 a vykonávacie rozhodnutie z 26. novembra 2013, ako aj na Komisiou zorganizovaný dialóg s Kambodžou a jeho výsledok možno dospieť k záveru, že opatrenia prijaté Kambodžou v súvislosti s jej povinnosťami vlajkového štátu nestačia na dosiahnutie súladu s článkami 91 a 94 Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve (UNCLOS).
(28)
Z toho vyplýva, že Kambodža si neplní svoje povinnosti vlajkového štátu vyplývajúce z medzinárodného práva, podľa ktorých musí prijať opatrenia na zabránenie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, odrádzanie od neho a jeho odstránenie, a preto by mala byť zahrnutá do zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín.
6. POSTUP VOČI GUINEJSKEJ REPUBLIKE
(29)
Komisia oznámila 15. novembra 2012 Guinejskej republike (ďalej len „Guinea“) na základe ustanovení článku 32 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove, že uvažuje o možnosti identifikovať Guineu ako nespolupracujúcu tretiu krajinu, a vyzvala Guineu, aby v úzkej spolupráci s jej útvarmi pripravila akčný plán na odstránenie nedostatkov uvedených v rozhodnutí z 15. novembra 2012. V období od decembra 2012 do júla 2013 Guinea oznámila svoje stanoviská formou písomných vyjadrení a stretla sa s Komisiou s cieľom prediskutovať predmetnú vec. Komisia poskytla Guinei príslušné informácie v písomnej podobe. Komisia pokračovala v hľadaní a overovaní všetkých informácií, ktoré považovala za potrebné. Boli posúdené a zohľadnené ústne a písomné pripomienky Guiney reagujúce na rozhodnutie z 15. novembra 2012 a Guinea bola zároveň ústne aj písomne informovaná o úvahách Komisie. Komisia zastáva názor, že Guinea neprijala dostatočné opatrenia na riešenie problémov a nedostatkov opísaných v rozhodnutí z 15. novembra 2012. Okrem toho Komisia dospela k záveru, že ani opatrenia navrhované v akčnom pláne Guiney neboli vykonané v celom rozsahu.
7. IDENTIFIKÁCIA GUINEY AKO NESPOLUPRACUJÚCEJ TRETEJ KRAJINY
(30)
Komisia v rozhodnutí z 15. novembra 2012 analyzovala povinnosti Guiney a hodnotila dodržiavanie jej medzinárodných záväzkov ako vlajkového, prístavného, pobrežného alebo trhového štátu. Na účely tejto kontroly Komisia zohľadnila kritériá uvedené v článku 31 ods. 4 až 7 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove. Komisia preskúmala, či si Guinea plní povinnosti v súlade so zisteniami rozhodnutia z 15. novembra 2012 a so zreteľom na navrhovaný akčný plán ďalej rozpracovaný s príslušnými informáciami, ktoré v tejto súvislosti poskytla Guinea.
(31)
Hlavné nedostatky, ktoré Komisia identifikovala v navrhovanom akčnom pláne, súviseli s nedokončenými reformami na účely zaistenia dostatočne primeraného a efektívneho monitorovania guinejskej rybárskej flotily, efektívneho vykonávania vnútroštátneho práva a právnych predpisov o rybárstve, presadzovania právnych predpisov formou stíhania a sankcionovania odhalených činností nezákonného, nenahláseného a neregulovaného rybolovu, posilnenia prostriedkov inšpekcie a dohľadu, systému odrádzajúcich sankcií a rybárskej politiky zodpovedajúcej administratívnej kapacite, pokiaľ ide o kontrolu a dohľad. Ostatné zistené nedostatky sa všeobecnejšie týkali plnenia medzinárodných povinností vrátane odporúčaní a uznesení regionálnych organizácií pre riadenie rybárstva (RFMO) a podmienok registrácie plavidiel podľa medzinárodného práva. Zistilo sa aj nedodržiavanie odporúčaní a uznesení príslušných orgánov, napríklad medzinárodného akčného plánu OSN na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie (IPOA-OSN). Nedodržanie nezáväzných odporúčaní a uznesení sa však nepovažuje za základ identifikácie, ale len za podporný dôkaz.
(32)
Komisia vo vykonávacom rozhodnutí z 26. novembra 2013 identifikovala Guineu ako nespolupracujúcu tretiu krajinu podľa nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove.
(33)
Pokiaľ ide o možné obmedzenia Guiney ako rozvojovej krajiny, uvádza sa, že osobitný rozvojový štatút Guiney môže byť nepriaznivo ovplyvnený úrovňou jej rozvoja. Vzhľadom na povahu zistených nedostatkov Guiney, na pomoc, ktorú poskytuje Únia a členské štáty, ako aj na opatrenia prijaté na nápravu situácie, však úrovňou rozvoja uvedenej krajiny nemožno vysvetliť celkový postup Guiney ako vlajkového alebo pobrežného štátu v oblasti rybárstva ani nedostatočnosť jej opatrení prijatých na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, odrádzanie od neho a jeho odstránenie.
(34)
So zreteľom na rozhodnutie z 15. novembra 2012 a vykonávacie rozhodnutie z 26. novembra 2013, ako aj na Komisiou zorganizovaný dialóg s Guineou a jeho výsledok možno dospieť k záveru, že opatrenia prijaté Guineou v súvislosti s jej povinnosťami vlajkového a pobrežného štátu nestačia na dosiahnutie súladu s článkami 61, 62, 94, 117 a 118 Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve (UNCLOS) a článkami 18, 19 a 20 dohody OSN o populáciách rýb (UNFSA).
(35)
Z toho vyplýva, že Guinea si neplní svoje povinnosti vlajkového a pobrežného štátu vyplývajúce z medzinárodného práva, podľa ktorých musí prijať opatrenia na zabránenie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, odrádzanie od neho a jeho odstránenie, a preto by mala byť zahrnutá do zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín.
8. VYTVORENIE ZOZNAMU NESPOLUPRACUJÚCICH TRETÍCH KRAJÍN
(36)
Vzhľadom na uvedené závery týkajúce sa Belize, Kambodže a Guiney by tieto krajiny mali byť zahrnuté do zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín, ktorý by sa mal vytvoriť v súlade s článkom 33 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove.
(37)
Opatrenia, ktoré by sa mali uplatňovať v súvislosti s Belize, Kambodžou a Guineou, sú uvedené v článku 38 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove. Zákaz dovozu sa týka všetkých populácií a druhov, ako sa vymedzujú v článku 2 ods. 8 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove, keďže odôvodnenie identifikácie nespočíva v tom, že neboli prijaté vhodné opatrenia v súvislosti s nezákonným, nenahláseným a neregulovaným rybolovom ovplyvňujúcim určitú populáciu alebo druh. V súlade s vymedzením pojmu v článku 2 ods. 11 nariadenia o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove „dovoz“ je uvedenie produktov rybolovu na územie Únie, a to aj na účely prekládky v prístavoch na jeho území.
(38)
Treba poznamenať, že nezákonný, nenahlásený a neregulovaný rybolov okrem iného vyčerpáva zásoby rýb, ničí morské biotopy, oslabuje ochranu a udržateľné používanie morských zdrojov, poškodzuje hospodársku súťaž, ohrozuje potravinovú bezpečnosť, nespravodlivo znevýhodňuje čestných rybárov a oslabuje pobrežné spoločenstvá. Vzhľadom na rozsah problémov súvisiacich s nezákonným, nenahláseným a neregulovaným rybolovom sa považuje za nevyhnutné, aby Únia pohotovo uplatnila opatrenia týkajúce sa Belize, Kambodže a Guiney ako nespolupracujúcich krajín. Vzhľadom na uvedené skutočnosti toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
(39)
Ak Belize, Kambodža alebo Guinea preukážu, že sa napravila situácia, ktorá spôsobila ich zaradenie do zoznamu, Rada, uznášajúc sa kvalifikovanou väčšinou na základe návrhu Komisie, vyradí tretiu krajinu zo zoznamu nespolupracujúcich tretích krajín v súlade s článkom 34 ods. 1 nariadenia Rady o nezákonnom, nenahlásenom a neregulovanom rybolove. V rozhodnutí o vyradení sa zohľadní aj to, či Belize, Kambodža alebo Guinea prijali konkrétne opatrenia, ktorými možno zabezpečiť trvalé zlepšenie situácie,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Zoznam nespolupracujúcich tretích krajín stanovený v článku 33 nariadenia Rady (ES) č. 1005/2008 sa uvádza v prílohe k tomuto rozhodnutiu.
Článok 2
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
V Bruseli 24. marca 2014


Input:
DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL 2014/98/PESK
tas-17 ta’ Frar 2014
li temenda d-Deċiżjoni 2011/101/PESK dwar miżuri restrittivi kontra ż-Żimbabwe
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u b’mod partikolari l-Artikolu 29 tiegħu,
Billi:
(1)
Fil-15 ta’ Frar 2011, il-Kunsill adotta d-Deċiżjoni 2011/101/PESK dwar miżuri restrittivi kontra ż-Żimbabwe (1).
(2)
Il-Kunsill għamel reviżjoni tad-Deċiżjoni 2011/101/PESK, filwaqt li qies l-iżviluppi politiċi fiż-Żimbabwe.
(3)
Il- miżuri restrittivi għandhom jiġġeddu sal-20 ta’ Frar 2015.
(4)
Is-sospensjoni tal-projbizzjoni fuq l-ivvjaġġar u l-iffriżar tal-assi għall-maġġoranza tal-individwi u entitajiet imniżżlin fl-Anness I tad-Deċiżjoni 2011/101/PESK għandhom ukoll jiġġeddu. Dawn il-miżuri għandhom jiġu sospiżi wkoll għal ċerti persuni addizzjonali oħra mniżżlin f’dak l-Anness. L-applikazzjoni tal-projbizzjoni fuq l-ivvjaġġar u l-iffriżar tal-assi għandha tinżamm għal żewġ persuni u entità waħda elenkati fl-Anness.
(5)
Id-Deċiżjoni 2011/101/PESK għandha tiġi emendata skont dan,
ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Id-Deċiżjoni 2011/101/PESK hija emendata kif ġej:
(1)
Fl-Artikolu 4, il-paragrafu 5 huwa sostitwit b’dan li ġej:
“5. L-Istati Membri jistgħu jagħtu eżenzjonijiet mill-miżuri imposti fil-paragrafu 1 meta l-ivvjaġġar ikun iġġustifikat għal raġunijiet ta’ ħtieġa umanitarja urġenti, jew f’każijiet eċċezzjonali għal raġunijiet ta’ attendenza f’laqgħat intergovernattivi u dawk promossi jew ospitanti mill-Unjoni Ewropea, fejn isir djalogu politiku li jippromwovi b’mod dirett l-objettivi ta’ politika tal-miżuri restrittivi, inkluż id-demokrazija, id-drittijiet tal-bniedem u l-istat tad-dritt fiż-Żimbabwe.”.
(2)
L-Artikolu 10 huwa sostitwit b’dan li ġej:
“Artikolu 10
1. Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fid-data tal-adozzjoni tagħha.
2. Din id-Deċiżjoni għandha tapplika sal-20 ta’ Frar 2015.
3. Il-miżuri msemmija fl-Artikolu 4(1) u l-Artikolu 5(1) u (2), safejn japplikaw għall-persuni u entitajiet elenkati fl-Anness II, għandhom jiġu sospiżi sal-20 ta’ Frar 2015.
Is-sospensjoni għandha tiġi riveduta kull tliet xhur.
4. Din id-Deċiżjoni għandha tinżamm taħt reviżjoni kostanti u għandha tiġġedded, jew tiġi emendata kif adatt, jekk il-Kunsill iqis li l-għanijiet tagħha ma ntlaħqux.”.
Artikolu 2
Il-persuni mniżżlin fl-Anness I tad-Deċiżjoni 2011/101/PESK elenkati fl-Anness ta’ din id-Deċiżjoni għandhom jinżiedu mal-Anness II tad-Deċiżjoni 2011/101/PESK.
Artikolu 3
Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fid-data tal-pubblikazzjoni tagħha f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Magħmul fi Brussell, is-17 ta’ Frar 2014.