Input:
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 923/2012
af 26. september 2012
om fælles regler for luftrummet og operationelle bestemmelser vedrørende luftfartstjenester og -procedurer og om ændring af gennemførelsesforordning (EF) nr. 1035/2011 og forordning (EF) nr. 1265/2007, (EF) nr. 1794/2006, (EF) nr. 730/2006, (EF) nr. 1033/2006 og (EU) nr. 255/2010
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 551/2004 af 10. marts 2004 om organisation og udnyttelse af det fælles europæiske luftrum (»luftrumsforordningen«) (1), særlig artikel 4, litra a) og b),
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur (2) (EASA-grundforordningen), særlig artikel 8 og artikel 8b samt bilag Vb, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til forordning (EF) nr. 551/2004 og forordning (EF) nr. 216/2008 bør Kommissionen vedtage gennemførelsesbestemmelser med henblik på at vedtage passende bestemmelser vedrørende lufttrafikregler på basis af ICAO's (Den Internationale Organisation for Civil Luftfart) standarder og anbefalet praksis samt at harmonisere anvendelsen af ICAO's klassificering af luftrum med det formål at sikre en problemfri udøvelse af sikre og effektive lufttrafiktjenester inden for det fælles europæiske luftrum.
(2)
I henhold til artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 549/2004 af 10. marts 2004 om oprettelsen af et fælles europæisk luftrum (3) er det pålagt Eurocontrol at bistå Kommissionen med udvikling af gennemførelsesbestemmelser, der fastsætter passende bestemmelser om lufttrafikregler på basis af ICAO's standarder og anbefalet praksis og harmoniserer anvendelsen af ICAO's klassificering af luftrum.
(3)
I overensstemmelse med artikel 1, stk. 3, og artikel 13 i forordning (EF) nr. 549/2004 og artikel 2 i forordning (EF) nr. 216/2008 bør initiativet om et fælles europæisk luftrum bistå medlemsstaterne med at opfylde deres forpligtelser i henhold til Chicagokonventionen af 1944 om international civil luftfart (herefter benævnt »Chicagokonventionen«) ved at sørge for fælles fortolkning og gennemførelse.
(4)
Forordning (EF) nr. 551/2004 har til formål at understøtte konceptet om et gradvist mere integreret operativt luftrum som led i den fælles transportpolitik samt at fastlægge fælles procedurer for udformning, planlægning og styring og samtidig sikre, at lufttrafikstyringen kan foregå effektivt og sikkert. Dette formål er især relevant i forbindelse med en hurtig gennemførelse af funktionelle luftrumsblokke i det fælles europæiske luftrum.
(5)
Resultatet af det arbejde, som den fælles gruppe oprettet af Kommissionen, Eurocontrol og ICAO har udført med kortlægning af de nationale forskelle, som medlemsstaterne har indgivet med hensyn til ICAO-standarder, der handler om lufttrafikregler og tilhørende bestemmelser om luftfartstjenester, understøtter behovet for standardisering af fælles regler og forskelle med hensyn til det fælles europæiske luftrum.
(6)
Med henblik på at sikre en effektiv, hurtig og sikker international lufttrafik samt at understøtte etableringen af funktionelle luftrumsblokke bør alle deltagere i det fælles europæiske luftrum overholde et fælles regelsæt. Ydermere er oprettelsen af et gennemsigtigt regelsæt, hvor parterne kan opnå lovgivningsmæssig vished og forudsigelighed, en vigtig katalysator for sikre grænseoverskridende aktiviteter. Til dette formål bør der etableres standardiserede lufttrafikregler og tilhørende operationelle bestemmelser med hensyn til luftfartstjenester og -procedurer, og de bør om nødvendigt suppleres med vejledende materiale og/eller acceptable midler til påvisning af overholdelse.
(7)
For at nå disse mål bør ICAO kun underrettes af medlemsstaterne om fælles aftalte europæiske forskelle på områder, der er omfattet af EU-retten. Disse forskelle bør fastlægges og overvåges via en permanent proces.
(8)
Medlemsstater, der har vedtaget yderligere bestemmelser som supplement til en ICAO-standard, bør, hvis de fortsat anses for nødvendige, og forudsat at sådanne yderligere bestemmelser ikke udgør en forskel i henhold til Chicagokonventionen eller er i modstrid med gældende EU-ret, fortsat anvende sådanne bestemmelser, indtil der findes passende EU-bestemmelser på området.
(9)
Anvendelsen af denne forordning berører ikke medlemsstaternes forpligtelser og rettigheder i forbindelse med det åbne hav i overensstemmelse med artikel 12 i Chicagokonventionen og især med bilag 2 til Chicagokonventionen. Ligeledes berøres medlemsstaternes og EU's forpligtelser i henhold til De Forenede Nationers havretskonvention og medlemsstaternes forpligtelser i henhold til konventionen om internationale søvejsregler, 1972, ikke.
(10)
I henhold til artikel 1, stk. 2, i rammeforordningen (forordning (EF) nr. 549/2004) omfatter bestemmelserne for oprettelsen af et fælles europæisk luftrum ikke militære operationer og militær træningsflyvning.
(11)
Den eksisterende proces for ændring af ICAO-standarder og anbefalet praksis inden for Chicagokonventionens rammer behandles ikke i denne forordning.
(12)
Udvidelsen af EASA's kompetence til at omfatte lufttrafikstyringssikkerhed forudsætter ensartethed med hensyn til udviklingen af gennemførelsesbestemmelser i henhold til forordning (EF) nr. 551/2004 og forordning (EF) nr. 216/2008.
(13)
Med henblik på at sikre ensartethed med hensyn til gennemførelsen af bestemmelserne i bilag 2 til Chicagokonventionen, der er fastlagt ved denne forordning, og fremtidige bestemmelser fra andre bilag til Chicagokonventionen, som vil blive indarbejdet i de næste trin af processen, samt gennemførelsen af fremtidige EU-regler, bør de oprindelige bestemmelser revideres, når det er nødvendigt.
(14)
Om fornødent bør anden EU-lovgivning ajourføres, så den henviser til denne forordning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Formålet med denne forordning er at etablere fælles lufttrafikregler og operationelle bestemmelser med hensyn til luftfartstjenester og -procedurer, som skal gælde for den almene lufttrafik inden for anvendelsesområdet af forordning (EF) nr. 551/2004.
2. Denne forordning gælder især for luftrumsbrugere og for luftfartøjer inden for den almene lufttrafik, som
a)
opererer ind i, inden for eller ud af Unionen
b)
bærer nationalitets- og registreringsmærker fra en EU-medlemsstat, og som opererer i et hvilket som helst luftrum i det omfang, de ikke er i modstrid med de regler, som er udstedt i det land, der har jurisdiktion over det område, som overflyves.
3. Denne forordning gælder også for medlemsstaternes kompetente myndigheder, lufttrafiktjenesteudøvere og relevant personale på jorden, der er beskæftiget med flyveoperationer.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »nøjagtighed«: en grad af overensstemmelse mellem den skønnede eller målte værdi og den sande værdi
2) »ADS-C-aftale«: en rapporteringsplan, der fastlægger betingelserne for ADS-C-datarapportering (dvs. de data, der kræves af lufttrafiktjenesteenheden, og hyppigheden af den ADS-C-rapportering, der skal være opnået enighed om inden ydelsen af ADS-C ved udøvelsen af lufttrafiktjenester)
3) »rådgivningsluftrum«: et nærmere angivet luftrum, eller en angivet rute, hvor flyverådgivningstjenesten er tilgængelig
4) »rådgivningsrute«: en angivet rute, hvor flyverådgivningstjenesten er tilgængelig
5) »kunstflyvning«: bevidste manøvrer, der udføres med et luftfartøj for at opnå en brat ændring af luftfartøjets flyvestilling, en unormal flyvestilling eller en unormal ændring af hastigheden, som ikke er nødvendig ved en normal flyvning eller ved instruktion i forbindelse med certifikater eller rettigheder ud over rettigheden til kunstflyvning
6) »flyveplads«: et bestemt område (omfattende bygninger, installationer og udstyr) på land eller vand eller på en fast, fast offshore eller flydende struktur beregnet til anvendelse helt eller delvist ved landing, start og manøvrering af luftfartøjer
7) »tårnkontroltjeneste«: flyvekontroltjeneste for flyvepladstrafik
8) »kontroltårn«: en enhed, der yder flyvekontroltjeneste for flyvepladstrafik
9) »flyvepladstrafik«: al trafik på en flyveplads' manøvreområde og alle luftfartøjer i luften i nærheden af en flyveplads. Luftfartøjer, der opererer i nærheden af en flyveplads, omfatter, men er ikke begrænset til, luftfartøjer, der flyver ind i eller forlader flyvepladsens trafikrunde
10) »trafikrunde«: den angivne vej, som luftfartøjer følger under flyvning i nærheden af en flyveplads
11) »trafikzone«: et nærmere afgrænset luftrum, som er oprettet omkring en flyveplads til beskyttelse af flyvepladstrafikken
12) »arbejdsflyvning«: en flyvning, hvor et luftfartøj anvendes til særlige tjenester i tilknytning til f.eks. landbrug, bygge- og anlægsvirksomhed, fotografering, landmåling, overvågning og patruljering, eftersøgnings- og redningsarbejde, reklameflyvning mv.
13) »luftfartsinformationspublikation (AIP)«: en publikation, der er udgivet af en stat eller efter bemyndigelse fra en stat, som indeholder luftfartsinformation af varig natur, og som er af væsentlig betydning for luftfarten
14) »luftfartens mobile tjeneste«: en mobiltjeneste mellem luftfartsstationer og luftfartøjer, eller mellem luftfartøjer indbyrdes og mellem luftfartøjer og redningsfartøjer. Automatiske nødradiopejlesendere indgår i denne tjeneste på angivne nødfrekvenser
15) »luftfartsstation«: en jordstation i luftfartens mobile tjeneste. En luftfartsstation kan være placeret om bord på et skib eller på en platform på havet
16) »flyvemaskine«: et kraftdrevet luftfartøj, som er tungere end luft, og som under flyvning hovedsagelig bæres oppe af aerodynamiske reaktioner på flader, der forbliver faste, så længe flyvebetingelserne ikke ændres
17) »ACAS« (Airborne Collision Avoidance System): et luftfartøjssystem, som er baseret på signaler fra en SSR-transponder (sekundær overvågningsradar), der uafhængigt af jordudstyr rådgiver piloten om en potentiel konflikt med et andet luftfartøj, som er udstyret med en SSR-transponder
18) »luftfartøj«: enhver maskine, der i atmosfæren kan oppebæres af andre af luftens reaktioner end luftens reaktioner mod jordoverfladen
19) »luftfartøjsadresse«: en entydig kombination af 24 bit, som tildeles et luftfartøj med henblik på luft til jord-kommunikation, navigation og overvågning.
20) »observation fra luftfartøj«: evaluering af et eller flere meteorologiske elementer foretaget fra et luftfartøj under flyvning
21) »AIRMET-oplysninger«: oplysninger udstedt af et meteorologisk overvågningskontor om forekomst eller forventet forekomst af nærmere angivne en route-vejrfænomener, som kan have sikkerhedsmæssig indflydelse på flyvning i lav højde, og som ikke allerede er indeholdt i den udstedte vejrudsigt for flyvninger i lav højde i den pågældende flyveinformationsregion eller en del deraf
22) »luft til jord-kommunikation«: tovejskommunikation mellem luftfartøjer og stationer eller lokaliteter på jordens overflade
23) »radiostation for lufttrafiktjeneste«: en luftfartstelekommunikationsstation, der primært har ansvaret for ekspedition af meldinger vedrørende drift af og kontrol med luftfartøjer i et bestemt område
24) »luftrapport«: en rapport fra et luftfartøj under flyvning udarbejdet i overensstemmelse med kravene om position samt operationel og/eller meteorologisk rapportering
25) »air-taxiing«: en helikopters eller et VTOL-flys bevægelse normalt under jordeffekt over en flyveplads' område, og med en fart på mindre end 37 km/t (20 kt)
26) »lufttrafik«: al trafik med luftfartøjer under flyvning eller under manøvrering på en flyveplads' manøvreområde
27) »flyverådgivningstjeneste«: en tjeneste, der ydes i et rådgivningsluftrum for at sikre adskillelse mellem luftfartøjer, der opererer efter IFR-flyveplaner, hvor dette er muligt
28) »klarering«: et luftfartøjs tilladelse til at udføre lufttrafik i overensstemmelse med de nærmere betingelser, der er angivet af en flyvekontrolenhed
29) »ATC-instruktion«: anvisninger udstedt af flyvekontroltjenesten med henblik på at få en pilot til at foretage en bestemt handling
30) »flyvekontroltjeneste«: en tjeneste, som har til opgave:
1)
mellem luftfartøjer og
2)
mellem luftfartøjer og hindringer på manøvreområdet
31) »flyvekontrolenhed«: en fællesbetegnelse for kontrolcentral, indflyvningskontrolenhed og kontroltårn
32) »lufttrafiktjeneste«: en fællesbetegnelse for flyveinformationstjeneste, alarmeringstjeneste, flyverådgivningstjeneste, flyvekontroltjeneste (område-, indflyvnings- eller tårnkontroltjeneste)
33) »lufttrafiktjenesteluftrum«: afgrænsede luftrum, benævnt med et bogstav, inden for hvilke det er angivet, hvilke typer flyvning der må forekomme, hvilke krav der er foreskrevet, og hvilken lufttrafiktjeneste der udøves
34) »meldekontor for lufttrafiktjeneste«: en enhed oprettet med det formål at modtage meldinger vedrørende lufttrafiktjeneste og flyveplaner, som indgives inden afgang
35) »lufttrafiktjenesteenhed«: en fællesbetegnelse for flyvekontrolenhed, flyveinformationscentral, flyveinformationscentral og meldekontor for lufttrafiktjeneste.
36) »luftvej«: et kontrolområde eller en del deraf, udformet som en korridor
37) »alarmeringstjeneste«: en tjeneste, der har til opgave at underrette relevante organisationer om luftfartøjer, der har behov for eftersøgnings- og redningstjeneste samt i nødvendigt omfang at assistere disse
38) »alternativ flyveplads«: en flyveplads, hvortil et luftfartøj kan fortsætte, når fortsættelse til eller landing på bestemmelsesstedet ikke er mulig eller ikke skønnes tilrådelig. Alternative flyvepladser omfatter:
a) »start alternativ flyveplads«: en alternativ flyveplads, på hvilken et luftfartøj kan lande, hvis det bliver nødvendigt kort efter start, og startflyvepladsen ikke kan benyttes
b) »rute alternativ flyveplads«: en flyveplads, på hvilken et luftfartøj kan lande, hvis der opstår en unormal situation eller en nødsituation undervejs på ruten
c) »ETOPS-rute alternativ flyveplads«: en egnet og passende alternativ flyveplads, på hvilken en flyvemaskine undervejs på en ETOPS-flyvning kan lande efter bortfald af en motor eller i tilfælde af en unormal situation eller en nødsituation
d) »ankomst alternativ flyveplads«: en alternativ flyveplads, hvortil et luftfartøj kan fortsætte, hvis det ikke er muligt eller ikke skønnes tilrådeligt at lande på bestemmelsesstedet
39) »højde over havet«: den lodrette afstand fra middelvandstanden (MSL) til et niveau, et punkt eller en genstand betragtet som værende et punkt
40) »indflyvningskontroltjeneste«: flyvekontroltjeneste for ankommende og afgående kontrollerede flyvninger
41) »indflyvningskontrolenhed«: en enhed, som yder flyvekontroltjeneste for ankommende og afgående kontrollerede flyvninger ved en eller flere flyvepladser
42) »forplads«: et afgrænset område, som er beregnet til luftfartøjers ophold under ombordtagning eller afsætning af passagerer, post eller gods, tankning, parkering eller vedligeholdelse
43) »kontrolcentral (ACC)«: en enhed, der udøver flyvekontroltjeneste for kontrollerede flyvninger inden for kontrolområder under dens ansvarsområde
44) »områdekontroltjeneste«: en flyvekontroltjeneste for kontrollerede flyvninger i kontrolområder
45) »områdenavigation (RNAV)«: en navigationsmetode, som tillader luftfartøjers operation i enhver ønskelig flyveretning inden for dækningen af jord- eller rumbaserede navigationshjælpemidler eller inden for grænserne af ydeevnen for luftfartøjets egne navigationsmidler eller en kombination af disse
46) »ATS-rute«: en nærmere fastsat rute oprettet for at kanalisere lufttrafik, hvor dette er nødvendigt for at udøve lufttrafiktjeneste
47) »afhængig automatisk overvågning - udsendelse (ADS-B)«: en metode, efter hvilken luftfartøjer, køretøjer på flyvepladsen og andre genstande ved behov automatisk kan sende og/eller modtage data såsom identifikation, position og supplerende data i udsendelseskonfiguration via datalink
48) »afhængig automatisk overvågning - kontrakt (ADS-C)«: en metode, efter hvilken vilkårene for en ADS-C-aftale vil blive udvekslet mellem jordsystemet og luftfartøjet via datalink, og som specificerer vilkår for ADS-C-rapporternes påbegyndelse, og hvilke data rapporterne skal indeholde
49) »automatisk terminalinformationstjeneste (ATIS)«: automatisk afgivelse af gældende rutineinformationer til ankommende og afgående luftfartøjer 24 timer i døgnet eller for en nærmere specificeret del af døgnet i form af:
a) »D-ATIS«: ydelse af ATIS via datalink
b) »tale-ATIS«: ydelse af ATIS som repeterede taleudsendelser via radiotelefoni
50) »skydækkehøjde«: højden over jorden eller vandet af underkanten af det laveste skylag under 6 000 m (20 000 ft), der dækker mere end halvdelen af himlen
51) »omstillingspunkt«: det punkt, hvor det forventes, at et luftfartøj, som navigerer langs et afsnit af en ATS-rute, som er angivet ved hjælp af VOR/NDB-stationer, ændrer sin primære navigationsreference fra et bagvedliggende til det nærmest foranliggende hjælpemiddel
52) »klareringsgrænse«: det punkt, hvortil et luftfartøj har modtaget klarering
53) »sky af operationel betydning«: en sky med en skybasehøjde på under 1 500 m (5 000 ft) eller under den højeste minimumssektorhøjde, afhængigt af hvilken højde der er størst, eller en cumulonimbus eller optårnet cumulus i en hvilken som helst højde
54) »kode (SSR)«: det tal, som er tildelt et bestemt flerimpuls-svarsignal, og som sendes af en transponder i tilstand A eller tilstand C
55) »kompetent myndighed«: den myndighed, medlemsstaten udpeger som værende kompetent til at sikre, at denne forordnings bestemmelser overholdes
56) »kontrolområde«: et kontrolleret luftrum, der strækker sig opefter fra en fastsat grænse over jorden
57) »kontrolleret flyveplads«: en flyveplads, hvor der udøves flyvekontroltjeneste for flyvepladstrafik, uanset om der eksisterer en kontrolzone eller ej
58) »kontrolleret luftrum«: et nærmere afgrænset luftrum, inden for hvilket der udøves flyvekontroltjeneste i overensstemmelse med luftrumsklassifikation
59) »kontrolleret flyvning«: enhver flyvning, for hvilken der er udstedt en klarering
60) »datalink-kommunikation mellem flyveleder og pilot (CPDLC)«: en metode til kommunikation mellem flyveleder og pilot, som anvender datalink til ATC-kommunikation
61) »kontrolzone«: et kontrolleret luftrum, der strækker sig opefter fra jordoverfladen til en fastsat øvre grænse
62) »marchstigning«: en stigeteknik, som indebærer en forøgelse af flyvemaskinens højde, efterhånden som dens vægt formindskes
63) »marchhøjde«: en flyvehøjde, hvori en væsentlig del af en flyvning foregår
64) »gældende flyveplan (CPL)«: flyveplanen inklusive eventuelle ændringer, fremkommet ved senere klareringer
65) »fareområde«: et nærmere afgrænset luftrum, inden for hvilket der på angivne tidspunkter kan forekomme virksomhed, som er til fare for luftfartøjer under flyvning
66) »datalink kommunikation«: en kommunikationsform, der anvendes til udveksling af meldinger via et datalink
67) »datum«: enhver mængde eller sæt af mængder, som kan tjene som reference for eller danne grundlag for beregningen af andre mængder
68) »downstream klarering«: en klarering udstedt til et luftfartøj af en flyvekontrolenhed, der ikke er den aktuelt kontrollerende flyvekontrolenhed for det pågældende luftfartøj
69) »beregnet tidsforbrug«: den tid, der beregnes at skulle bruges på at nå fra et betydningsfuldt punkt til et andet
70) »forventet afgangstidspunkt«: tidspunktet, på hvilket luftfartøjet forventes at påbegynde udkørsel til start
71) »beregnet ankomsttidspunkt«: IFR-flyvninger: det tidspunkt, på hvilket luftfartøjet beregnes at ville ankomme over et angivet punkt, som er fastsat i relation til navigationshjælpemidler, og hvorfra en instrumentindflyvningsprocedure agtes påbegyndt, eller, hvis der ikke findes navigationshjælpemidler i tilknytning til flyvepladsen, det tidspunkt, hvor luftfartøjet beregnes at ville ankomme over flyvepladsen. VFR-flyvninger: det tidspunkt, på hvilket luftfartøjet beregnes at ville ankomme over flyvepladsen
72) »forventet indflyvningstidspunkt«: tidspunktet, på hvilket en flyvekontrolenhed forventer, at et ankommende luftfartøj efter en forsinkelse vil forlade ventepunktet for at fuldføre indflyvning til landing. Det aktuelle tidspunkt, på hvilket ventepunktet forlades, vil være afhængig af indflyvningsklareringen
73) »indleveret flyveplan (FPL)«: flyveplanen, som den er indleveret af luftfartøjschefen eller dennes stedfortræder til en lufttrafiktjenesteenhed, og uden eventuelle efterfølgende ændringer
74) »flyvebesætningsmedlem«: et certificeret besætningsmedlem, der er pålagt opgaver af betydning for føringen af et luftfartøj i flyvetjenestetiden
75) »flyveinformationscentral«: en enhed, som udøver flyveinformations- og alarmeringstjeneste
76) »flyveinformationsregion«: et nærmere afgrænset luftrum, inden for hvilket der udøves flyveinformations- og alarmeringstjeneste
77) »flyveinformationstjeneste«: en tjeneste, der har til opgave at give råd og oplysninger af betydning for flyvningers sikre og effektive udførelse
78) »flyveniveau (FL)«: flade med konstant lufttryk, som bestemmes med trykværdien 1 013,2 hektopascal (hPa) som udgangspunkt, og som er adskilt fra andre sådanne flader med bestemte trykintervaller
79) »flyveplan«: specificerede oplysninger vedrørende et luftfartøjs påtænkte flyvning eller en del deraf afgivet til en lufttrafiktjenesteenhed
80) »flyvesigtbarhed«: sigtbarheden fremad fra cockpittet i et luftfartøj under flyvning
81) »udsigt«: en beskrivelse af de forventede meteorologiske forhold på et nærmere fastsat tidspunkt eller for en nærmere fastsat periode og for et nærmere fastsat område eller en nærmere fastsat del af luftrummet
82) »sigtbarhed ved jorden«: sigtbarheden på en flyveplads, angivet af en godkendt observatør eller af automatiske systemer
83) »styret kurs«: retningen af et luftfartøjs længdeakse under flyvning, udtrykt i grader fra nord (retvisende, misvisende, devierende eller grid)
84) »højde«: den lodrette afstand fra et angivet referenceplan til et niveau, et punkt eller en genstand betragtet som værende et punkt
85) »helikopter«: et luftfartøj, som er tungere end luft, og som under flyvning primært bæres oppe ved luftens virkning på en eller flere motordrevne rotorer, der drejer sig om i hovedsagen lodrette akser
86) »luftrum over åbent hav«: luftrum uden for luftrum over land- og søterritorier, som det er fastlagt i De Forenede Nationers havretskonvention (Montego Bay, 1982)
87) »IFR«: det symbol, der anvendes til at angive instrumentflyvereglerne
88) »IFR-flyvning«: flyvning udført i overensstemmelse med instrumentflyvereglerne
89) »IMC«: det symbol, der anvendes til at angive instrumentvejrforhold
90) »instrumentindflyvningsprocedure (IAP)«: en serie forudbestemte manøvrer, som udføres under anvendelse af flyveinstrumenter. Manøvrerne er beskyttet mod hindringer fra indflyvningspunktet eller fra begyndelsen af en fastsat indflyvningsrute til et punkt, hvorfra landing kan udføres, og i tilfælde af, at landing ikke udføres, til en position, hvor kriterierne for hindringsfrihed under venteflyvning eller strækflyvning gælder. Instrumentindflyvningsprocedurer er klassificeret som følger:
a) procedure for ikke-præcisionsindflyvning (NPA): instrumentindflyvningsprocedure, hvor der anvendes lateral styring, men ikke vertikal styring
b) procedure for indflyvning med vertikal styring (APV): instrumentprocedure, hvor der anvendes lateral og vertikal styring, men som ikke opfylder kravene til præcisionsindflyvning og -landing
c) procedure for præcisionsindflyvning (PA): instrumentindflyvningsprocedure, hvor der anvendes lateral og vertikal præcisionsstyring med minima fastlagt efter operationskategori
91) »instrumentvejrforhold (IMC)«: vejrforhold, udtrykt i værdier for sigtbarhed, afstand fra skyer og skydækkehøjde, der er mindre end de minima, der er fastsat for visuelle vejrforhold
92) »landingsområde«: den del af et trafikområde, der er påtænkt til landing og start af luftfartøjer
93) »flyvehøjde«: fællesbetegnelse for et luftfartøjs position i lodret linje under flyvning, udtrykt i højde over jorden, højde over havet eller i flyveniveau
94) »manøvreområde«: den del af en flyveplads, der anvendes til luftfartøjers start, landing og kørsel, bortset fra forpladsen
95) »tilstand (SSR)«: den konventionelle identifikator i forbindelse med bestemte funktioner for de tilstandssignaler, der sendes af en SSR-interrogator. Der er angivet fire tilstande i ICAO bilag 10: A, C, S og intermodal
96) »trafikområde«: den del af en flyveplads, der anvendes til luftfartøjers start, landing og kørsel, dvs. manøvreområde og forplads(er)
97) »nat«: timerne mellem slutningen af tusmørke om aftenen (civil definition) og begyndelsen af tusmørke om morgenen (civil definition). Tusmørke (civil definition) slutter om aftenen, når solskivens centrum befinder sig 6 grader under horisonten og begynder om morgenen, når solskivens centrum befinder sig 6 grader under horisonten
98) »hindring«: enhver fast, midlertidig eller permanent, eller flytbar genstand eller dele heraf, der
99) »operationslokalitet«: en lokalitet, der er valgt af luftfartsforetagendet eller luftfartøjschefen til landing, start og/eller hejseoperationer
100) »luftfartøjschef«: den pilot, der er udpeget af luftfartsforetagendet eller ved privatflyvning af luftfartøjets ejer til at have kommandoen over flyvningen, og som er pålagt ansvaret for flyvningens sikre gennemførelse
101) »trykhøjde«: et atmosfærisk tryk, som angives i den højde over havet, som svarer til det pågældende tryk i standardatmosfæren, jf. Chicagokonventionens bilag 8, del 1
102) »problematisk anvendelse af stoffer«: luftfartspersonales brug af et eller flere psykoaktive stoffer på en måde, der
103) »forbudt område«: et nærmere afgrænset luftrum over en stats territorium eller territoriale farvand, inden for hvilket flyvning er forbudt
104) »psykoaktive stoffer«: alkohol, opioider, cannabinoider, beroligende midler, hypnotika, kokain og andre psykostimulerende midler, hallucinogener og flygtige opløsningsmidler, men ikke kaffe og tobak
105) »radar«: en radiosporingsanordning, der giver oplysninger om genstandes afstand, azimut og/eller højdevinkel
106) »obligatorisk radiozone (RMZ)«: et nærmere afgrænset luftrum, hvor det er obligatorisk at have og bruge radioudstyr
107) »radionavigationstjeneste«: en tjeneste, der med hjælp fra et eller flere radionavigationshjælpemidler giver retningsinformationer eller positionsdata til brug for luftfartøjers effektive og sikre operationer
108) »radiotelefoni«: en form for radiokommunikation med det primære formål at udveksle oplysninger ved hjælp af tale
109) »standardflyveplan«: en flyveplan for en række hyppigt gentagne og regelmæssigt udførte individuelle flyvninger med de enslydende grunddata, som et luftfartsforetagende har indleveret til opbevaring og gentagen brug ved lufttrafiktjenesteenheder
110) »rapportpunkt«: et nærmere fastsat geografisk sted, i forhold til hvilket et luftfartøjs position kan angives
111) »restriktionsområde«: et nærmere afgrænset luftrum over en stats territorium eller territoriale farvand, inden for hvilket flyvning kun må foregå på visse nærmere angivne betingelser
112) »rutesegment«: en rute eller en del af en rute, der normalt flyves uden mellemlanding
113) »bane«: et på en landflyveplads afmærket rektangulært område til brug ved landing og start med luftfartøjer
114) »venteposition«: en nærmere markeret position fastsat med henblik på at opnå tilstrækkelig beskyttelse af en bane, en hindringsbegrænsende flade eller et ILS/MLS-kritisk/-følsomt område, hvor kørende luftfartøjer og køretøjer skal standse og holde, medmindre der er opnået anden tilladelse fra kontroltårnet
115) »banesynsvidde (RVR)«: den afstand, over hvilken en pilot i et luftfartøj på en banes centerlinje kan se enten banens markeringer, banekantlysene eller banens centerlinjelys
116) »flyvesikkerhedssensitivt personale«: personer, som kan bringe flyvesikkerheden i fare, hvis de ikke udfører deres pligter og arbejdsopgaver korrekt, herunder, men ikke udelukkende, besætningsmedlemmer, flymekanikere og flyveledere
117) »svævefly«: et luftfartøj, som er tungere end luft, og som under flyvning bæres oppe af aerodynamiske reaktioner mod flader, der forbliver faste, hvis frie flyvning ikke afhænger af en motor, herunder dragefly, drageglidere og andre lignende luftfartøjer
118) »sekundær radar (SSR)«: et radarovervågningssystem, der benytter sendere eller modtagere (interrogatorer) og transpondere
119) »SIGMET-oplysninger«: oplysninger udstedt af et meteorologisk overvågningskontor om forekomst eller forventet forekomst af nærmere angivne en route-vejrfænomener, som kan have sikkerhedsmæssig indflydelse på flyveoperationer
120) »signalområde«: et område på en flyveplads, på hvilket jordsignaler udlægges
121) »betydningsfuldt punkt«: et nærmere angivet geografisk punkt anvendt til at angive en ATS-rute, et luftfartøjs flyvevej eller til andre navigations- og lufttrafiktjenestemæssige formål
122) »speciel VFR-flyvning«: en VFR-flyvning, som har fået klarering af en flyvekontrolenhed til at flyve i en kontrolzone under vejrforhold, der er dårligere end VMC
123) »vildfarent luftfartøj«: et luftfartøj, som har afveget væsentligt fra den planlagte beholdne kurs, eller som rapporterer, at det er faret vild
124) »overvågningsradar«: radarudstyr, der anvendes til at bestemme et luftfartøjs position med hensyn til afstand og azimut
125) »kørsel«: et luftfartøjs bevægelse ved egen kraft på en flyveplads eller en operationslokalitet bortset fra start og landing
126) »rullevej«: en vej, der er anlagt på en landflyveplads til brug for luftfartøjer under kørsel fra en del af flyvepladsen til en anden, herunder:
127) »territorium«: de landområder og tilstødende territorialfarvande, der henhører under en stats højhedsområde, overherredømme, beskyttelse eller mandat
128) »tærskel«: begyndelsen af den del af banen, der kan bruges til landing
129) »beregnet tidsforbrug«:
a) IFR-flyvninger: den tid, der beregnes at skulle bruges fra start og indtil ankomst over et angivet punkt, som er fastsat i relation til navigationshjælpemidler, og hvorfra en instrumentindflyvningsprocedure agtes påbegyndt, eller, hvis der ikke findes navigationshjælpemidler i tilknytning til bestemmelsesstedet, den tid, der beregnes at skulle bruges fra start og indtil ankomst over bestemmelsesstedet
b) VFR-flyvninger: den tid, der beregnes at skulle bruges fra start til ankomst over bestemmelsesstedet
130) »beholden kurs«: projektion på jordens overflade af et luftfartøj under flyvning. Retningen i et givet punkt udtrykkes i grader fra nord (retvisende, misvisende eller grid)
131) »undvigerådgivning«: råd givet af en lufttrafiktjenesteenhed om manøvrer, der kan hjælpe en pilot til at undgå sammenstød
132) »trafikinformationer«: informationer udstedt af en lufttrafiktjenesteenhed for at oplyse en pilot om anden kendt eller observeret trafik, som kan være i nærheden af det pågældende luftfartøjs position eller forventede rute, og for at hjælpe piloten til at undgå sammenstød
133) »kontroloverdragelsespunkt«: et nærmere bestemt punkt på et luftfartøjs flyvevej, hvor ansvaret for at udøve flyvekontroltjeneste for luftfartøjet overdrages fra én flyvekontrolenhed eller kontrolposition til den næste
134) »gennemgangshøjde«: den højde over havet, i eller hvorunder et luftfartøjs lodrette position kontrolleres med reference til middelvandstanden
135) »gennemgangsniveau«: det laveste flyveniveau, der er tilgængeligt over gennemgangshøjden
136) »obligatorisk transponderzone (TMZ)«: et nærmere afgrænset luftrum, hvor det er obligatorisk at have og bruge transpondere med trykhøjderapporteringssystem
137) »uidentificeret luftfartøj«: et luftfartøj, der er blevet observeret eller rapporteret som værende i et givent område, men hvis identitet ikke er fastslået
138) »ubemandet friballon«: et ubemandet luftfartøj, der i fri flyvning er lettere end luft, og som ikke fremdrives ved egen kraft
139) »VFR«: det symbol, der anvendes til at angive visuelflyvereglerne
140) »VFR-flyvning«: flyvning udført i overensstemmelse med visuelflyvereglerne
141) »sigtbarhed«: en sigtbarhed til luftfartsmæssig brug, der er størst af følgende:
142) »visuelle vejrforhold«: vejrforhold, udtrykt i værdier for sigtbarhed, afstand fra skyer og skydækkehøjde, der er lig med eller større end fastsatte minima
143) »VMC«: det symbol, der anvendes til at angive visuelle vejrforhold.
Artikel 3
Overholdelse
Med forbehold af fleksibilitetsbestemmelserne i artikel 14 i forordning (EF) nr. 216/2008 og de beskyttelsesklausuler, der er fastlagt i artikel 13 til forordning (EF) nr. 549/2004, skal medlemsstaterne sikre overholdelse af de fælles regler og bestemmelser, der er fastlagt i bilaget til denne forordning.
Artikel 4
Fritagelse for særlige operationer
1. Efter anmodning fra enheder, der udfører følgende aktiviteter, kan de kompetente myndigheder fritage sådanne enheder fra specifikke bestemmelser i denne forordning for følgende aktiviteter af offentlig interesse samt for den træning, der er nødvendig for sikker udførelse af aktiviteterne:
a)
politi- og toldopgaver
b)
trafikovervågnings- og forfølgelsesopgaver
c)
miljøkontrolopgaver, der gennemføres af, eller på vegne af, offentlige myndigheder
d)
eftersøgnings- og redningstjeneste
e)
ambulanceflyvninger
f)
evakueringer
g)
brandbekæmpelse
h)
fritagelser, der er nødvendige for at sikre sikker flyvning for statschefer, ministre og lignende statsembedsmænd.
2. Den kompetente myndighed, der godkender sådanne fritagelser, skal oplyse EASA om karakteren af fritagelserne senest to måneder efter, at en fritagelse er blevet godkendt.
3. Denne artikel berører ikke artikel 3 og kan anvendes i tilfælde, hvor de aktiviteter, der er anført i stk. 1, ikke kan gennemføres som operationel lufttrafik, eller hvor de på anden måde ikke kan drage nytte af fleksibilitetsbestemmelserne i denne forordning.
Artikel 5
Afvigelser
1. Efter at denne forordning er trådt i kraft og senest på dens anvendelsesdato, skal medlemsstaterne:
a)
formelt underrette ICAO om, at alle tidligere meddelte afvigelser med hensyn til ICAO-standarder og anbefalet praksis, som er omfattet af denne forordning, tilbagetrækkes med undtagelse af de afvigelser, der vedrører medlemsstaternes væsentlige sikkerheds- og forsvarspolitiske interesser i henhold til artikel 13 i forordning (EF) nr. 549/2004
b)
underrette ICAO om de i fællesskab aftalte afvigelser, der er omfattet af tillægget til bilaget til denne forordning.
2. I overensstemmelse med bilag 15 til Chicagokonventionen offentliggør hver enkelt medlemsstat via sin luftfartsinformationspublikation de i fællesskab aftalte afvigelser, som er meddelt ICAO i henhold til denne artikels stk. 1, litra b), samt eventuelle andre bestemmelser, der er nødvendiggjort af lokale luftforsvars- og sikkerhedshensyn i henhold til denne artikels stk. 1, litra a).
Artikel 6
Ændringsovervågning
1. Efter at denne forordning er trådt i kraft, skal Kommissionen med støtte fra Eurocontrol og EASA fastlægge en permanent proces
a)
for at sikre, at eventuelle ændringer, der vedtages inden for rammerne af Chicagokonventionen, og som er relevante med hensyn til denne forordnings anvendelsesområde, overvåges og analyseres
b)
for, når det er relevant, at udarbejde forslag til ændringer af bilaget til denne forordning.
2. Bestemmelserne i artikel 5 i denne forordning vedrørende tilbagetrækning af og underretning om afvigelser og offentliggørelse i AIP'en samt i artikel 7 vedrørende ændringer af bilaget finder anvendelse i relevant omfang.
Artikel 7
Ændringer af bilaget
1. Bilaget ændres i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 549/2004.
2. De ændringer, der er nævnt i stk. 1, kan omfatte, men er ikke begrænset til, ændringer, der er nødvendige for at sikre ensartethed i retslige bestemmelser under fremtidige udvidelser af denne forordning til at omfatte de relevante bestemmelser fra andre ICAO-bilag og -dokumenter end bilag 2, eller ændringer, som stammer fra ajourføring af selve disse ICAO-bilag og -dokumenter eller fra ændringer til eventuelle relevante EU-forordninger.
Artikel 8
Overgangsbestemmelser og supplerende bestemmelser
1. Medlemsstater, der inden denne forordnings ikrafttræden har vedtaget supplerende bestemmelser, hvorved en ICAO-standard kompletteres, skal sørge for, at disse overholder denne forordning.
2. Ved anvendelsen af denne artikel må sådanne supplerende bestemmelser, der kompletterer en ICAO-standard, ikke udgøre en afvigelse i henhold til Chicagokonventionen. Medlemsstaterne offentliggør sådanne supplerende bestemmelser samt eventuelle forhold, som det er op til en kompetent myndighed at beslutte i henhold til denne forordning, via deres luftfartsinformationspublikation. De underretter også Kommissionen og EASA senest to måneder efter, at denne forordning er trådt i kraft, eller når den supplerende bestemmelse er blevet vedtaget.
Artikel 9
Sikkerhedskrav
Efter at denne forordning er trådt i kraft og med forbehold af artikel 7 sikrer medlemsstaterne, at der med henblik på opretholdelse eller forbedring af eksisterende sikkerhedsniveauer og inden for rammerne af en sikkerhedsstyringsproces, som tager alle aspekter af denne forordnings gennemførelse i betragtning, gennemføres en sikkerhedsvurdering af gennemførelsesplanen, herunder fareidentifikation, risikovurdering og -begrænsning, inden de tidligere anvendte procedurer ændres i praksis. En sådan risikobegrænsning kan omfatte anvendelse af artikel 3.
Artikel 10
Ændringer af forordning (EF) nr. 730/2006, (EF) nr. 1033/2006, (EF) nr. 1794/2006, (EF) nr. 1265/2007, (EU) nr. 255/2010 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011
1. I forordning (EF) nr. 730/2006 foretages følgende ændringer:
a)
Artikel 2, nr. 3) og 4), affattes således:
»3) »IFR«: det symbol, der anvendes til at angive instrumentflyveregler
4) »VFR«: det symbol, der anvendes til at angive visuelflyveregler«.
2. I forordning (EF) nr. 1033/2006 foretages følgende ændringer:
a)
Artikel 2, stk. 2, nr. 8), affattes således:
»8) »IFR«: det symbol, der anvendes til at angive instrumentflyveregler«.
b)
Artikel 3, stk. 1, affattes således:
»1. De bestemmelser, der er angivet i bilaget, gælder for indgivelse, godkendelse og videresendelse af flyveplaner for alle flyvninger omfattet af denne forordning samt alle ændringer af de vigtigste oplysninger om flyveplanen i fasen før flyvning i overensstemmelse med denne forordning.«
c)
Overskriften og punkt 1 i bilaget affattes således:
»De i artikel 3, stk. 1, nævnte bestemmelser
1.
Afdeling 4 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 923/2012 (4).
3. I forordning (EF) nr. 1794/2006 foretages følgende ændringer:
a)
Artikel 2, litra c) og d), affattes således:
»c) »IFR«: det symbol, der anvendes til at angive instrumentflyveregler
d) »VFR«: det symbol, der anvendes til at angive visuelflyveregler«.
4. I forordning (EF) nr. 1265/2007 foretages følgende ændringer:
a)
Artikel 2, nr. 5), affattes således:
»5) »Flyvninger udført efter visuelflyvereglerne (VFR-flyvninger)«: flyvninger udført efter visuelflyvereglerne«.
5. I forordning (EU) nr. 255/2010 foretages følgende ændringer:
a)
Artikel 2, nr. 3), affattes således:
»3) »IFR«: det symbol, der anvendes til at angive instrumentflyveregler«.
6. I gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011 foretages følgende ændringer:
a)
Henvisningen i bilag II, punkt 4, litra a), til »bilag 2 vedrørende lufttrafikregler, 10. udgave, juli 2005« erstattes af en henvisning til »forordning (EU) nr. 923/2012«.
b)
Efter henvisningen i bilag II, punkt 4, litra c), til »bilag 11 vedrørende lufttrafiktjenester, 13. udgave, juli 2001, inkl. alle ændringer indtil nr. 47-B.« tilføjes følgende til sidst: »og forordning (EU) nr. 923/2012, hvor det er relevant.«
c)
Efter henvisningen i bilag III, punkt 2, litra b), til »bilag 11 vedrørende lufttrafiktjenester, 13. udgave, juli 2001, inkl. alle ændringer indtil nr. 47-B« tilføjes følgende: »og forordning (EU) nr. 923/2012, hvor det er relevant.«
Artikel 11
Ikrafttræden
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 4. december 2012.
2. Uanset stk. 1, andet afsnit, kan medlemsstaterne beslutte ikke at anvende bestemmelserne i denne forordning før den 4. december 2014.
Hvis en medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den underrette Kommissionen og EASA i henhold til artikel 12, stk. 1, i forordning (EF) nr. 549/2004 om årsagerne til denne undtagelse og dens varighed samt angive en tidsplan for den forventede gennemførelse af denne forordning.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. september 2012.


Input:
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/188 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2015. február 6.)
az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1),
tekintettel az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gyümölcs- és zöldség-, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazatra alkalmazandó részletes szabályainak a megállapításáról szóló, 2011. június 7-i 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (2) és különösen annak 136. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az Uruguayi Forduló többoldalú kereskedelmi tárgyalásai eredményeinek megfelelően az 543/2011/EU végrehajtási rendelet a XVI. mellékletének A. részében szereplő termékek és időszakok tekintetében meghatározza azokat a szempontokat, amelyek alapján a Bizottság rögzíti a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó átalányértékeket.
(2)
Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikke (1) bekezdése alapján a behozatali átalányérték számítására munkanaponként, változó napi adatok figyelembevételével kerül sor. Ezért helyénvaló előírni, hogy e rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lépjen hatályba,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikkében említett behozatali átalányértékeket e rendelet melléklete határozza meg.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2015. február 6-én.


Input:
DECYZJA WYKONAWCZA KOMISJI
z dnia 12 grudnia 2012 r.
ustanawiająca rodzaj, format i częstotliwość przekazywania informacji, które mają być udostępniane przez państwa członkowskie na potrzeby sprawozdań z wdrożenia dyrektywy Parlamentu Europejskiego i Rady 2010/75/UE w sprawie emisji przemysłowych
(notyfikowana jako dokument nr C(2012) 9181)
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
(2012/795/UE)
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając dyrektywę Parlamentu Europejskiego i Rady 2010/75/UE z dnia 24 listopada 2010 r. w sprawie emisji przemysłowych (zintegrowane zapobieganie zanieczyszczeniom i ich kontrola) (1), w szczególności jej art. 72 ust. 2,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Komisja opracowała kwestionariusze w celu określenia zestawu informacji, jakie mają być udostępniane przez państwa członkowskie na potrzeby sprawozdań z wdrożenia dyrektywy 2010/75/UE w latach 2013-2016.
(2)
Państwa członkowskie powinny być zobowiązane do przedłożenia odpowiedzi na pytania zawarte w kwestionariuszu, dotyczące tylko roku 2013 r., w ramach sprawozdania w sprawie środków podjętych przez państwa członkowskie w celu wdrożenia tych wymogów dyrektywy 2010/75/UE, które nie były wcześniej stosowane zgodnie z dyrektywą Rady 78/176/EWG z dnia 20 lutego 1978 r. w sprawie odpadów pochodzących z przemysłu ditlenku tytanu (2), dyrektywą Rady 82/883/EWG z dnia 3 grudnia 1982 r. w sprawie procedur nadzorowania i monitorowania środowiska naturalnego w odniesieniu do odpadów pochodzących z przemysłu ditlenku tytanu (3), dyrektywą Rady 92/112/EWG z dnia 15 grudnia 1992 r. w sprawie procedur harmonizacji programów mających na celu ograniczanie i ostateczną eliminację zanieczyszczeń powodowanych przez odpady pochodzące z przemysłu ditlenku tytanu (4), dyrektywą Rady 1999/13/WE z dnia 11 marca 1999 r. w sprawie ograniczenia emisji lotnych związków organicznych spowodowanej użyciem organicznych rozpuszczalników podczas niektórych czynności i w niektórych urządzeniach (5), dyrektywą 2000/76/WE Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 4 grudnia 2000 r. w sprawie spalania odpadów (6), dyrektywą 2001/80/WE Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 23 października 2001 r. w sprawie ograniczenia emisji niektórych zanieczyszczeń do powietrza z dużych obiektów energetycznego spalania (7), dyrektywą Parlamentu Europejskiego i Rady 2008/1/WE z dnia 15 stycznia 2008 r. dotyczącą zintegrowanego zapobiegania zanieczyszczeniom i ich kontroli (8) przed ich uchyleniem dyrektywą 2010/75/UE.
(3)
Państwa członkowskie powinny również zostać zobowiązane do przesłania odpowiedzi na pytania zawarte w kwestionariuszu w ramach sprawozdania na lata 2013-2016 na temat reprezentatywnych danych dotyczących emisji i innych form zanieczyszczeń, dopuszczalnych wartości emisji, stosowania art. 14 i 15 dyrektywy 2010/75/UE oraz postępów poczynionych w zakresie rozwoju i stosowania nowych technik zgodnie z art. 27, co pozwoli Komisji na zebranie informacji na temat ogólnych środków wykonawczych (moduł 1), określenie źródła informacji na temat poszczególnych instalacji, które jest zgodne z Europejskim Rejestrem Uwalniania i Transferu Zanieczyszczeń (moduł 2), potwierdzenie, że w pozwoleniach zostały zastosowane prawidłowo najlepsze dostępne techniki (moduł 3), oraz weryfikację stosowania minimalnych wymogów sektorowych (moduł 4).
(4)
Zgodnie z art. 72 ust. 1 dyrektywy 2010/75/UE państwa członkowskie są zobowiązane do udostępniania informacji w formacie elektronicznym.
(5)
Aby zapewnić spójność i zgodność informacji państw członkowskich, Komisja, wspomagana przez Europejską Agencję Ochrony Środowiska, powinna opracować specjalny format sprawozdania elektronicznego.
(6)
Środki przewidziane w niniejszej decyzji są zgodne z opinią Komitetu ustanowionego na mocy art. 75 ust. 1 dyrektywy 2010/75/UE,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
Sprawozdawczość państw członkowskich
Państwa członkowskie udostępniają Komisji Europejskiej informacje dotyczące wdrożenia dyrektywy 2010/75/UE, odpowiadając na pytania zawarte w kwestionariuszach określonych w załącznikach I oraz II przy zastosowaniu określonego formatu elektronicznego, który zostanie opracowany do celów tej sprawozdawczości.
Odpowiedzi na pytania zawarte w kwestionariuszu określonym w załączniku I należy przedłożyć najpóźniej do dnia 30 września 2014 r.
Odpowiedzi na pytania zawarte w kwestionariuszu określonym w załączniku II należy przedłożyć najpóźniej do dnia 30 września 2017 r.
Artykuł 2
Niniejsza decyzja skierowana jest do państw członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 12 grudnia 2012 r.


Input:
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI
din 15 decembrie 2014
de modificare a Deciziei de punere în aplicare 2014/170/UE de stabilire a unei liste a țărilor terțe necooperante în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1005/2008 de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat cu privire la Belize
(2014/914/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului din 29 septembrie 2008 de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1936/2001 și (CE) nr. 601/2004 și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 1093/94 și (CE) nr. 1447/1999 (1), în special articolul 34 alineatul (1),
având în vedere propunerea prezentată de Comisia Europeană,
întrucât:
1. INTRODUCERE
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 instituie un sistem al Uniunii pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat („pescuit INN”).
(2)
Capitolul VI din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 definește procedura în ceea ce privește identificarea țărilor terțe necooperante, demersurile cu privire la țările identificate ca țări terțe necooperante, stabilirea unei liste de țări necooperante, eliminarea de pe lista de țări terțe necooperante, publicarea listei de țări terțe necooperante și eventualele măsuri de urgență.
(3)
În conformitate cu articolul 32 din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008, Comisia a notificat prin decizia din 15 noiembrie 2012 (2) (denumită în continuare „Decizia din 15 noiembrie 2012”) unui număr de opt țări terțe faptul că ar putea fi identificate drept țări pe care Comisia le consideră țări terțe necooperante. Printre aceste țări s-a numărat Belize.
(4)
În Decizia din 15 noiembrie 2012, Comisia a inclus informații privind faptele și considerentele esențiale care stau la baza acestei identificări.
(5)
Tot la 15 noiembrie 2012, prin scrisori individuale, Comisia a notificat celor opt țări terțe faptul că are în vedere posibilitatea de a le identifica drept țări terțe necooperante. Printre țările respective s-a numărat și Belize.
(6)
Prin decizia de punere în aplicare din 26 noiembrie 2013 (3) (denumită în continuare „Decizia de punere în aplicare din 26 noiembrie 2013”), Comisia a identificat Belize, Regatul Cambodgia și Republica Guineea ca țări terțe necooperante în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN. În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1005/2008, Comisia a prezentat motivele pentru care consideră că aceste trei țări nu și-au respectat obligațiile care le revin în temeiul dreptului internațional în calitate de state de pavilion, state portuare, state costiere sau state comerciale de a lua măsuri, a preveni, a descuraja și a elimina activitățile de pescuit INN.
(7)
În conformitate cu articolul 33 din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008, Consiliul, prin Decizia de punere în aplicare 2014/170/UE (4), a inclus Belize, Regatul Cambodgia și Republica Guineea pe lista de țări terțe necooperante în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN.
(8)
În urma stabilirii, prin Decizia de punere în aplicare 2014/170/UE, a listei țărilor terțe necooperante în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN, Comisia a oferit țărilor identificate posibilitatea de a continua dialogul în conformitate cu cerințele de fond și de procedură prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1005/2008. Comisia a continuat să caute și să verifice toate informațiile pe care le-a considerat necesare, inclusiv observațiile orale și scrise, cu scopul de a oferi fiecărei țări identificate posibilitatea de a remedia situația care a justificat includerea sa pe listă și de a lua măsuri concrete ce permit remedierea deficiențelor identificate. Acest proces a condus la constatarea faptului că Belize a remediat situația și a luat măsuri corective.
(9)
Prin urmare, în temeiul articolului 34 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008, Consiliul ar trebui să modifice Decizia de punere în aplicare 2014/170/UE eliminând Belize de pe lista țărilor terțe necooperante.
(10)
Din momentul adoptării deciziei care elimină Belize de pe lista țărilor terțe necooperante în conformitate cu articolul 34 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008, Decizia de punere în aplicare a Comisiei din 26 noiembrie 2013 care identifică Belize drept țară terță necooperantă este fără obiect.
2. ELIMINAREA BELIZE DE PE LISTA ȚĂRILOR TERȚE NECOOPERANTE
(11)
În urma adoptării Deciziei de punere în aplicare din 26 noiembrie 2013 și a Deciziei de punere în aplicare 2014/170/UE, Comisia a continuat dialogul cu Belize. În special, se pare că Belize a pus în aplicare obligațiile prevăzute de dreptul internațional și a adoptat un cadru legal adecvat pentru combaterea activităților de pescuit INN. Belize a introdus un sistem adecvat și eficient de monitorizare, control și inspecție, a creat un sistem de sancționare disuasivă și a asigurat punerea în aplicare corespunzătoare a regimului de certificare a capturii. De asemenea, Belize a ameliorat îndeplinirea obligațiilor sale internaționale, inclusiv a acelora provenind din recomandările și rezoluțiile organizațiilor regionale de gestionare a pescuitului, și a instituit un nou sistem de înmatriculare a navelor în conformitate cu dreptul internațional. În prezent, Belize respectă recomandările și rezoluțiile organismelor relevante și a adoptat propriul său plan național de acțiune împotriva pescuitului INN, în conformitate cu Planul internațional de acțiune împotriva pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat al Organizației Națiunilor Unite.
(12)
Comisia a analizat îndeplinirea în prezent de către Belize a obligațiilor internaționale care îi revin în calitate de stat de pavilion, stat portuar, stat costier sau stat comercial, ținând cont de concluziile stabilite în Decizia din 15 noiembrie 2012, în Decizia de punere în aplicare din 26 noiembrie 2013 și în Decizia de punere în aplicare 2014/170/UE și de informațiile relevante furnizate în această privință de Belize. Comisia a examinat, de asemenea, măsurile luate pentru a remedia situația, precum și garanțiile furnizate de autoritățile competente din Belize.
(13)
Comisia a concluzionat, pe baza celor de mai sus, că acțiunile întreprinse de Belize în ceea ce privește sarcinile care îi revin în calitate de stat de pavilion sunt suficiente pentru a se conforma dispozițiilor articolelor 91, 94, 117 și 118 din Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării, ale articolelor 18, 19 și 20 din Acordul Organizației Națiunilor Unite privind stocurile de pește și ale articolului III alineatul (8) din Acordul de conformitate al FAO. Comisia a concluzionat că elementele prezentate de Belize demonstrează că situația care a justificat includerea pe listă a Belize a fost remediată și că Belize a luat măsuri concrete ce permit să se obțină o îmbunătățire durabilă a respectivei situații.
(14)
În aceste circumstanțe și în temeiul articolului 34 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008, Consiliul concluzionează că Belize ar trebui să fie eliminată de pe lista țărilor necooperante. Decizia de punere în aplicare 2014/170/UE ar trebui modificată în consecință.
(15)
Decizia luată de Consiliu nu exclude nicio acțiune ulterioară întreprinsă de Consiliu sau de Comisie în viitor, în conformitate cu capitolul VI din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008, în cazul în care elemente faptice ar arăta că Belize nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dreptului internațional în calitate de stat de pavilion, stat portuar, stat costier sau stat comercial de a lua măsuri pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului INN.
(16)
Având în vedere consecințele negative provocate de o includere pe lista țărilor terțe necooperante, este necesar ca excluderea statului Belize de pe lista țărilor terțe necooperante să intre în vigoare imediat,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Belize este eliminată din anexa la Decizia de punere în aplicare 2014/170/UE.
Articolul 2
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 15 decembrie 2014.


Input:
DEĊIŻJONI TA’ IMPLIMENTAZZJONI TAL-KUMMISSJONI
tat-12 ta’ Frar 2014
li temenda d-Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni 2013/426/UE dwar miżuri għall-prevenzjoni tal-introduzzjoni fl-Unjoni tal-virus tad-deni Afrikan tal-ħnieżer minn ċerti pajjiżi terzi jew partijiet tat-territorju ta’ pajjiżi terzi li fihom il-preżenza ta’ dik il-marda hija konfermata u li tħassar id-Deċiżjoni 2011/78/UE
(notifikata bid-dokument C(2014) 715)
(Test b’relevanza għaż-ŻEE)
(2014/84/UE)
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidrat id-Direttiva tal-Kunsill 97/78/KE tat-18 ta’ Diċembru 1997 li tistabbilixxi l-prinċipji li jirregolaw l-organizzazzjoni tal-verifiki veterinarji fuq prodotti li jidħlu fil-Komunità minn pajjiżi terzi (1), u b mod partikolari l-Artikolu 22(6) tagħha,
Billi:
(1)
Id-deni Afrikan tal-ħnieżer huwa infezzjoni li tittieħed ħafna u fatali tal-ħnieżer domestiċi u l-qżieqes selvaġġi, li għandha l-potenzjal tinfirex malajr, l-aktar minn prodotti miksuba minn annimali infettati u oġġetti mhux ħajjin kontaminati.
(2)
Minħabba s-sitwazzjoni tad-deni Afrikan tal-ħnieżer fir-Russja, il-Kummissjoni adottat id-Deċiżjoni 2011/78/UE (2) li tistabbilixxi miżuri biex jipprevjenu l-introduzzjoni ta’ dik il-marda fl-Unjoni Wara l-konferma ta’ tfaqqiegħa ta’ deni Afrikan tal-ħnieżer fil-Belarus, qrib il-fruntiera mal-Litwanja u l-Polonja f’Ġunju 2013, il-Kummissjoni adottat id-Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni 2013/426/UE (3) li ħassret u ħadet post id-Deċiżjoni 2011/78/UE.
(3)
Id-Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni 2013/426/UE tistabbilixxi miżuri li jipprevedu tindif u disinfettar xieraq tal-“vetturi tal-bhejjem” kollha li jkunu ttrasportaw annimali ħajjin u l-għalf u li jidħlu fl-Unjoni mir-Russja u l-Belarus u tipprevedi li dawn it-tindif u diżinfettar jiġu dokumentati kif suppost.
(4)
L-implimentazzjoni tal-miżuri previsti fid- Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni 2013/426/UE ġiet awditjata mill-Uffiċċju Alimentari u Veterinarju tad-Direttorat Ġenerali għas-Saħħa u l-Konsumaturi tal-Kummissjoni (FVO) f’erba’ Stati Membri li jmissu mar-Russja u l-Belarus.
(5)
L-awditi żvelaw li t-tindif u d-diżinfezzjoni tat-trakkijiet li jittrasportaw l-għalf ma jistgħux jiġu implimentati b’mod sħiħ minħabba d-diffikultà biex wieħed jintebaħ liema huma dawn it-trakkijiet. Barra minn hekk, mhuwiex possibbli li wieħed ikun jaf jekk dawk it-trakkijiet kinux f’postijiet li jistgħu jirrappreżentaw riskju ta’ introduzzjoni tad-deni Afrikan tal-ħnieżer.
(6)
L-awditi żvelaw ukoll li l-awtoritajiet kompetenti tal-Istati Membri li jmissu r-Russja u l-Belarus diġà implimentaw l-miżuri ta’ bijosigurtà addizzjonali li jgħollu l-livell ta’ prevenzjoni kontra l-introduzzjoni tad-deni Afrikan tal-ħnieżer, bħalma huma d-disinfettar tal-vetturi li mhumiex vetturi tal-bhejjem li iżda huma suspettati li jistgħu jikkostitwixxu riskju ta’ introduzzjoni ta’ dik il-marda.
(7)
Ir-riżultati tal-awditi tal-FVO għandhom jitqiesu biex iqawwu l-miżuri stabbiliti fid-Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni 2013/426/UE.
(8)
Huwa xieraq li jiġi limitat l-obbligu biex jitnaddfu u jiġu diżinfettati trakkijiet għal dawk it-trakkijiet li jġorru l-annimali ħajjin biss. Min-naħa l-oħra, għandhom jiddaħħlu miżuri ta’ bijosigurtà ġodda għad-diżinfezzjoni ta’ vetturi li jistgħu jirrappreżentaw riskju.
(9)
Is-sitwazzjoni fir-rigward tad-deni Afrikan tal-ħnieżer fir-reġjun ikkonċernat mistennija li tevolvi fix-xhur li ġejjin u għalhekk l-applikazzjoni tad-Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni 2013/426/UE għandha tkun limitata fiż-żmien.
(10)
Id-Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni 2013/426/UE għandha għalhekk tiġi emendata skont dan.
(11)
Il-miżuri previsti f’din id-Deċiżjoni huma skont l-opinjoni tal-Kumitat Permanenti għall-Katina Alimentari u s-Saħħa tal-Annimali,
ADOTTAT DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Id-Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni 2013/426/UE, hija emendata kif ġej:
(1)
L-Artikolu 1 jinbidel b’dan li ġej:
“Artikolu 1
Għall-finijiet ta’ din id-Deċiżjoni, ‘vettura tal-bhejjem’ tfisser kwalunkwe vettura li qed tintuża jew li ntużat għall-ġarr ta’ annimali ħajjin.”
(2)
L-Artikolu 2(1) huwa sostitwit b’dan li ġej:
“1. L-Istati Membri għandhom jiżguraw li l-operatur jew is-sewwieq ta’ vettura tal-bhejjem malli jasal minn pajjiżi terzi jew minn partijiet tat-territorju tal-pajjiżi terzi elenkati fl-Anness I, fil-punt tad-dħul fl-Unjoni jipprovdi informazzjoni lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru li turi li l-bhejjem jew il-kompartament tal-ġarr, fejn applikabbli l-kaxxa tat-trakk, ir-rampa tat-tagħbija, it-tagħmir li jkun miss mal-annimali, ir-roti u l-kabina tas-sewwieq u l-ħwejjeġ u l-bwiez protettivi użati matul il-ħatt tnaddfu u ġew diżinfettati wara l-aħħar ħatt tal-annimali.”
(3)
L-Artikolu 3 huwa emendat kif ġej:
(a)
il-paragrafu 3 huwa sostitwit b’dan li ġej:
“3. Fejn il-verifiki msemmija fil-paragrafu 1 juru li t-tindif u d-diżinfezzjoni tal-vettura tal-bhejjem ma twettqux b’mod sodisfaċenti, l-awtorità kompetenti għandha tieħu waħda mill-miżuri li ġejjin:
(a)
tordna li l-vettura tal-bhejjem titnaddaf u tiġi diżinfettata kif suppost f’post innominat mill-awtorità kompetenti, viċin kemm jista’ jkun tal-punt tad-dħul fit-territorju tal-Unjoni fl-Istat Membru konċernat u toħroġ iċ-ċertifikat imsemmi fil-paragrafu 2;
(b)
fejn ma jkunx hemm faċilità adattata għat-tindif u d-diżinfezzjoni viċin il-punt tad-dħul jew hemm riskju li l-prodotti residwi tal-annimali jiġu rilaxxati minn vettura tal-bhejjem mhix imnaddfa:
(i)
iċċaħħad lill-vettura tal-bhejjem milli tidħol fl-Unjoni, jew
(ii)
(ii) twettaq fuq il-post d-diżinfezzjoni preliminari tal-vettura tal-bhejjem mhux imnaddfa u diżinfettata b’mod sodisfaċenti sakemm isseħħ l-applikazzjoni tal-miżuri previsti fil-punt (a) fi żmien 48 siegħa mill-wasla fuq il-fruntiera tal-UE.”
(b)
għandu jiżdied il-paragrafu 5 li ġej:
“5. L-awtorità kompetenti tal-Istat Membru tal-punt tad-dħul fl-Unjoni tista’ tissoġġetta kwalunkwe vettura, inklużi dawk li jittrasportaw l-għalf, li ma tistax tiġi eskluża mill-possibbiltà li tippreżenta riskju sinifikanti li tintroduċi d-deni Afrikan tal-ħnieżer fit-territorju tal-Unjoni, għal diżinfezzjoni fuq-il-post tar-roti jew kwalunkwe parti oħra tal-vettura kkunsidrata meħtieġa sabiex jittaffa dan ir-riskju.”
(4)
L-Artikolu 4a li ġej għandu jiddaħħal wara l-Artikolu 4:
“Artikolu 4a
Din id-Deċiżjoni għandha tapplika sal-31 ta’ Diċembru 2015”
Artikolu 2
Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lill-Istati Membri.
Magħmul fi Brussell, it-12 ta’ Frar 2014.


Input:
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 1152/2014,
annettu 4 päivänä kesäkuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU täydentämisestä sellaisten teknisten sääntelystandardien osalta, jotka koskevat merkityksellisten luottovastuiden maantieteellisen sijaintipaikan määrittämistä laitoskohtaisten vastasyklisten pääomapuskurikantojen laskemiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (1) ja erityisesti sen 140 artiklan 7 kohdan kolmannen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Laitoskohtaisten vastasyklisten pääomapuskurikantojen laskeminen edellyttää, että omien varojen vaatimusten sijaintipaikka määritetään maantieteellisesti tietyn laitoksen kaikille luottovastuille, mukaan lukien kaupankäyntivarastoon kuuluvat vastuut ja kaikki arvopaperistetut vastuut.
(2)
Maantieteellinen sijaintipaikka olisi määritettävä vastuisiin liittyvän riskin sijaintipaikan perusteella. Näin varmistetaan, että vastasyklisen pääomapuskurin täytäntöönpanon yhteydessä luodut lisävarannot kohdennetaan rahoitusjärjestelmään, jossa luotonannon kasvu on liiallista.
(3)
Vastapuolen tai velallisen kotipaikkaa olisi yleensäkin käytettävä perusteena määritettäessä kaikkien luottovastuiden maantieteellistä sijaintipaikkaa, koska sen katsotaan heijastavan parhaiten sitä, missä riski sijaitsee, mistä syystä sillä on myös merkitystä rahoitusjärjestelmän kannalta. Niiden luottovastuiden osalta, jotka Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (2) 147 artiklan 8 kohdan nojalla luokitellaan erityiskohteiden rahoitukseen liittyviksi vastuiksi, maantieteellisen sijaintipaikan olisi kuitenkin oltava paikka, jossa omaisuuserät tuottavat tulot, joihin velan takaisinmaksu pääasiassa perustuu.
(4)
Jotta merkityksellisten luottovastuiden maantieteellisen sijaintipaikan määrittämistoimenpiteet ymmärretään selkeästi ja yksiselitteisesti, on olennaisen tärkeää antaa määritelmät tässä asetuksessa käytetyille teknisille ilmaisuille.
(5)
Vastuut, joita laitoksella on oikeushenkilöön nähden, olisi periaatteessa kohdennettava siihen jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan, jossa kyseisellä oikeushenkilöllä on sääntömääräinen kotipaikka. Oikeushenkilön sääntömääräinen kotipaikka voi kuitenkin olla muu kuin sen tosiasiallinen kotipaikka. Tämä on tunnustettu tuomioistuimen päätöksissä asioissa C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) sekä C-210/06 (Cartesio). Vastasyklisen pääomapuskurin asianmukaisen kohdentamisen varmistamiseksi kyseisissä tapauksissa laitosten, jotka ovat tietoisia tällaisesta eroavuudesta vastapuolen suhteen, olisi kohdennettava merkitykselliset vastuut asiaankuuluvan oikeushenkilön tosiasiallisen kotipaikan sijaintipaikkaan.
(6)
On aiheellista, että yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvät saamiset kohdennetaan suojattavan vastuun vastapuolen sijaintipaikkaan, kuten tässä asetuksessa täsmennetään. Jos suojattavan vastuun vastapuolen määrittäminen on kohtuuttoman vaivalloista, yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvä saaminen voidaan kohdentaa laitoksen kotijäsenvaltioon.
(7)
Muihin varoihin liittyvät vastuut olisi kohdennettava laitoksen kotijäsenvaltioon, jos niiden vastapuolta ei voida määrittää.
(8)
Niiden laitosten osalta, joiden ulkomainen kokonaisvastuu on pieni tai kaupankäyntivarastoon liittyvä toiminta on vähäistä, olisi otettava huomioon suhteellisuus- ja olennaisuusnäkökohdat siten, että näiden laitosten sallitaan käyttää yksinkertaisempia kohdentamismenetelmiä. Näin pyritään keventämään niiden pienempien laitosten rasitetta, joilla on yleensä vain vähän ulkomaantoimintaa ja kaupankäyntivarastoon liittyvää toimintaa.
(9)
Tämä asetus perustuu teknisten sääntelystandardien luonnoksiin, jotka Euroopan pankkiviranomainen on toimittanut komissiolle.
(10)
Euroopan pankkiviranomainen on järjestänyt avoimen julkisen kuulemisen niistä teknisten sääntelystandardien luonnoksista, joihin tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (3) 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1)
’yleisellä luottovastuulla’ riskin määrää, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 2013/36/EU 140 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta vastuusta;
2)
’kaupankäyntivarastoon kuuluvalla vastuulla’ riskin määrää, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 2013/36/EU 140 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta vastuusta;
3)
’arvopaperistetulla vastuulla’ riskin määrää, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 2013/36/EU 140 artiklan 4 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta vastuusta;
4)
’vastapuolen sijaintipaikalla’ sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka on laitoksen vastapuoli yleisessä luottovastuussa, kaupankäyntivarastoon kuulumattoman rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija tai vastapuoli kaupankäyntivarastoon kuulumattomassa vastuussa, on vakituinen asuinpaikka (luonnollisen henkilön tapauksessa) tai sääntömääräinen kotipaikka (oikeushenkilön tapauksessa); jos oikeushenkilön tosiasiallinen kotipaikka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa kuin siinä, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee, ’vastapuolen sijaintipaikalla’ tarkoitetaan sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa sillä on tosiasiallinen kotipaikka;
5)
’velallisen sijaintipaikalla’ sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka on kaupankäyntivarastoon kuuluvan rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija tai vastapuoli kaupankäyntivarastoon kuuluvassa vastuussa, on vakituinen asuinpaikka (luonnollisen henkilön tapauksessa) tai sääntömääräinen kotipaikka (oikeushenkilön tapauksessa); jos oikeushenkilön tosiasiallinen kotipaikka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa kuin siinä, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee, ’velallisen sijaintipaikalla’ tarkoitetaan sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa sillä on tosiasiallinen kotipaikka;
6)
’tulojen sijaintipaikalla’ sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa sijaitsevat omaisuuserät, jotka tuottavat tulot, joihin erityiskohteiden rahoitusta koskevaan vastuuseen liittyvän velan takaisinmaksu pääasiassa perustuu;
7)
’ulkomaisella vastuulla’ yleistä luottovastuuta, jonka vastapuoli ei sijaitse laitoksen kotijäsenvaltiossa;
8)
’erityiskohteiden rahoitusta koskevalla vastuulla’ yleistä luottovastuuta, jolla on asetuksen (EU) N:o 575/2013 147 artiklan 8 kohdassa tarkoitetut ominaispiirteet.
2 artikla
Yleisten luottovastuiden sijaintipaikka
1. Kaikki yleiset luottovastuut, jotka eivät kuulu tämän artiklan 2-5 kohdan soveltamisalaan, on kohdennettava vastapuolen sijaintipaikkaan.
2. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 112 artiklan o alakohdassa tarkoitetut yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvät yleiset luottovastuut on kohdennettava suojattavien vastuiden vastapuolen sijaintipaikkaan. Jos tietyn yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvän saamisen suojattavien vastuiden vastapuolille on osoitettu useampi kuin yksi sijaintipaikka, tämän asetuksen 4 artiklan 2 kohtaa voidaan soveltaa myös kyseiseen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvään saamiseen.
3. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 147 artiklan 8 kohdassa tarkoitetut erityiskohteiden rahoitukseen liittyvät vastuut on kohdennettava tulojen sijaintipaikkaan.
4. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 112 artiklan q alakohdassa tarkoitettuihin muihin eriin liittyvät yleiset luottovastuut on kohdennettava laitoksen kotijäsenvaltioon, jos laitos ei kykene määrittämään niiden vastapuolta.
5. Seuraavat yleiset luottovastuut voidaan kohdentaa laitoksen kotijäsenvaltioon:
a)
asetuksen (EU) N:o 575/2013 112 artiklan o alakohdassa tarkoitetut yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvät saamiset, jos laitos ei ilman kohtuutonta vaivaa kykene määrittämään suojattavien vastuiden vastapuolen tai vastapuolten sijaintipaikkaa saatavilla olevien sisäisten tai ulkoisten tietojen perusteella;
b)
ulkomaiset vastuut, jotka yhteenlaskettuina ovat enintään kaksi prosenttia kyseisen laitoksen yleisten luottovastuiden, kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden ja arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä. Yleisten luottovastuiden, kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden ja arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärä lasketaan jättämällä pois yleiset luottovastuut, joiden sijaintipaikka määräytyy tämän kohdan a alakohdan ja 4 kohdan mukaisesti.
6. Laitosten on laskettava 5 kohdan b alakohdassa tarkoitettu prosenttiosuus vuosittain ja tapauskohtaisesti. Tapauskohtainen laskelma vaaditaan sellaisen tapahtuman ilmetessä, joka vaikuttaa laitokseen rahoitukselliseen tai taloudelliseen tilanteeseen.
3 artikla
Kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden maantieteellinen sijaintipaikka
1. Jollei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, kaupankäyntivarastoon kuuluvat vastuut kohdennetaan velallisen sijaintipaikkaan.
2. Niiden kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden osalta, joihin sovelletaan omien varojen vaatimuksia asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannessa osassa olevan IV osaston 5 luvun nojalla, laitosten on määritettävä maantieteellinen sijaintipaikka kertomalla niiden yhteenlaskettu riskien määrä jäljempänä olevien lukujen välisellä suhdeluvulla:
a)
omien varojen vaatimukset osasalkuille, jotka jaotellaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannessa osassa olevan IV osaston 5 luvussa säädetyn mallin mukaisesti määritetyn maantieteellisen sijaintipaikan mukaisesti; sekä
b)
a alakohdan nojalla määritettyjen omien varojen vaatimusten summa kaikkien maantieteellisten sijaintipaikkojen osalta.
3. Laitokset, joiden kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden kokonaismäärä on enintään kaksi prosenttia niiden yleisten luottovastuiden, kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden ja arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä, voivat kohdentaa kyseiset vastuut laitoksen kotijäsenvaltioon.
4. Laitosten on laskettava 3 kohdassa tarkoitettu prosenttiosuus vuosittain ja tapauskohtaisesti. Tapauskohtainen laskelma vaaditaan sellaisen tapahtuman ilmetessä, joka vaikuttaa laitoksen rahoitukselliseen tai taloudelliseen tilanteeseen.
4 artikla
Arvopaperistettujen vastuiden maantieteellinen sijaintipaikka
1) Arvopaperistettu vastuu on kohdennettava suojattavien vastuiden vastapuolen sijaintipaikkaan.
2) Jos tietyn arvopaperistetun vastuun suojattavien vastuiden vastapuolelle voidaan osoittaa useampi kuin yksi sijaintipaikka, kyseinen vastuu voidaan kohdentaa sen suojattavien vastuiden vastapuolen sijaintipaikkaan, jolla on suurin osuus suojattavista arvopaperistetuista vastuista.
3) Arvopaperistetut vastuut, joiden osalta ei ole saatavilla tietoja suojattavista arvopaperistetuista vastuista, voidaan kohdentaa laitoksen kotijäsenvaltioon, jos laitos ei ilman kohtuutonta vaivaa tietojen saamiseksi kykene määrittämään suojattavien vastuiden vastapuolta saatavilla olevien sisäisten tai ulkoisten tietojen perusteella.
5 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 4 päivänä kesäkuuta 2014.


Input:
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2015/189
av den 6 februari 2015
om fastställande av tilldelningskoefficienten för de ansökningar om importlicenser för olivolja som lämnas in under perioden 2-3 februari 2015 inom ramen för tullkvoten för Tunisien och om tillfälligt upphörande av utfärdandet av importlicenser för februari månad 2015
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007 (1), särskilt artikel 188,
med beaktande av kommissionens förordning (EG) nr 1301/2006 av den 31 augusti 2006 om gemensamma regler för administrationen av sådana importtullkvoter för jordbruksprodukter som omfattas av ett system med importlicenser (2), särskilt artikel 7.2, och
av följande skäl:
(1)
Genom artikel 3.1 och 3.2 i protokoll nr 1 (3) till Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan och republiken Tunisien å andra sidan (4) öppnas en tullfri kvot för import av obearbetad olivolja med KN-nummer 1509 10 10 och 1509 10 90 som är helt framställd i Tunisien och som transporteras direkt därifrån till europeiska unionen, inom en kvantitet som fastställs för varje år.
(2)
Månatliga kvantitativa begränsningar för utfärdande av importlicenser fastställs i artikel 2.2 i kommissionens förordning (EG) nr 1918/2006 av den 20 december 2006 om öppnande och förvaltning av tullkvoter för olivolja med ursprung i Tunisien (5).
(3)
I enlighet med artikel 3.1 i förordning (EG) nr 1918/2006 har ansökningar lämnats in till de behöriga myndigheterna om utfärdande av importlicenser för en total kvantitet som överstiger den gräns som föreskrivs för februari månad i artikel 2.2 i nämnda förordning.
(4)
Därför bör kommissionen fastställa en tilldelningskoefficient så att importlicenser kan utfärdas i förhållande till den tillgängliga kvantiteten.
(5)
När begränsningen för februari månad har nåtts får ingen ytterligare importlicens utfärdas för månaden i fråga.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De ansökningar om importlicenser som lämnas in under perioden 2-3 februari 2015 i enlighet med artikel 3.1 i förordning (EG) nr 1918/2006 ska multipliceras med tilldelningskoefficienten 8,627503 %.
Utfärdandet av importlicenser för februari 2015 ska tillfälligt upphöra för de kvantiteter för vilka ansökan lämnats in från och med den 4 februari 2015.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den 7 februari 2015.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 6 februari 2015.


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 369/2014 VAN DE COMMISSIE
van 10 april 2014
tot 212e wijziging van Verordening (EG) nr. 881/2002 van de Raad tot vaststelling van beperkende maatregelen tegen sommige personen en entiteiten die banden hebben met het Al-Qa'ida-netwerk
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 881/2002 van de Raad van 27 mei 2002 tot vaststelling van beperkende maatregelen tegen sommige personen en entiteiten die banden hebben met het Al-Qa'ida-netwerk (1), en met name artikel 7, lid 1, onder a), en artikel 7 bis, lid 5,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
In bijlage I bij Verordening (EG) nr. 881/2002 worden de personen, groepen en entiteiten opgesomd waarvan de tegoeden en economische middelen krachtens die verordening worden bevroren.
(2)
Het Sanctiecomité van de Veiligheidsraad van de Verenigde Naties heeft op 31 maart 2014 besloten twee personen te schrappen van de lijst van personen, groepen en entiteiten waarvan de tegoeden en economische middelen moeten worden bevroren. Bovendien heeft het Sanctiecomité van de Veiligheidsraad van de Verenigde Naties op 3 april 2014 besloten één persoon te schrappen van de lijst.
(3)
Bijlage I bij Verordening (EG) nr. 881/2002 dient daarom dienovereenkomstig te worden bijgewerkt,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Bijlage I bij Verordening (EG) nr. 881/2002 wordt gewijzigd overeenkomstig de bijlage bij deze verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 10 april 2014.


Input:
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 699/2014
av den 24 juni 2014
om utformning av en gemensam logotyp för att identifiera de personer som erbjuder distansförsäljning av läkemedel till allmänheten och om de tekniska, elektroniska och kryptografiska kraven för att kontrollera den gemensamma logotypens äkthet
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel (1), särskilt artikel 85c.3, och
av följande skäl:
(1)
Enligt artikel 85c.3 i direktiv 2001/83/EG ska en gemensam logotyp införas som är igenkännbar inom hela unionen, samtidigt som den medlemsstat där de personer som via informationssamhällets tjänster erbjuder distansförsäljning av läkemedel till allmänheten är etablerade ska kunna identifieras.
(2)
Enligt artikel 85c.3 a i direktiv 2001/83/EG ska kommissionen anta genomförandeakter för att harmonisera användningen av den gemensamma logotypen för de tekniska, elektroniska och kryptografiska kraven för kontrollen av den gemensamma logotypens äkthet. Dessa krav bör ge en hög säkerhetsnivå och förhindra bedräglig användning av logotypen.
(3)
I enlighet med artikel 85c.1 d iii ska kontrollen av den gemensamma logotypens äkthet göras genom en hyperlänk mellan logotypen och uppgifterna i den förteckning som avses i artikel 85c.4 c om de personer som har behörighet eller tillstånd att lämna ut läkemedel på distans till allmänheten via informationssamhällets tjänster. Därför bör dessa hyperlänkar vara permanenta och säkra.
(4)
För att logotypen inte ska kunna användas på ett bedrägligt sätt bör de nationella webbplatser som avses i artikel 85c.4 vara säkra, uppdaterade och finnas på säkra domäner.
(5)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för humanläkemedel.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Utformningen av den gemensamma logotyp som avses i artikel 85c.3 b i direktiv 2001/83/EG ska överensstämma med mallen i bilagan till denna förordning.
Artikel 2
Den webbplats som nämns i artikel 85c.4 ska vara tillgänglig på ett sådant sätt att allmänheten lätt kan försäkra sig om att den är den för ändamålet avsedda säkra webbplatsen.
Artikel 3
Den hyperlänk som nämns i artikel 85c.1 d iii i direktiv 2001/83/EG och som ska gå mellan webbplatsen för den person som har behörighet eller tillstånd att lämna ut läkemedel på distans till allmänheten via informationssamhällets tjänster och den webbplats där den nationella förteckningen enligt artikel 85c.4 c i direktivet finns, ska vara en fast och ömsesidig länk.
Informationsöverföringen mellan de webbplatser som har behörighet eller tillstånd att lämna ut läkemedel på distans till allmänheten via informationssamhällets tjänster och de webbplatser där de nationella förteckningarna finns ska på lämpligt sätt ha gjorts säker.
Artikel 4
För att den hyperlänk som nämns i artikel 3 första stycket ska fungera tillförlitligt ska webbplatserna med de nationella förteckningarna enligt artikel 85c.4 c i direktiv 2001/83/EG vara säkra och uppdaterade och det ska anges när de senast uppdaterades.
Artikel 5
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 juli 2015.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 24 juni 2014.


Input:
РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 12 декември 2014 година
за създаване на Съвместен институт за интерферометрия със свръхдълга база като консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (JIV-ERIC)
(2014/923/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 723/2009 на Съвета от 25 юни 2009 г. относно правната рамка на Общността за консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (ERIC) (1), и по-специално член 6, параграф 1, буква а) от него,
като има предвид, че:
(1)
Френската република, Кралство Нидерландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия отправиха искане до Комисията за създаване на Съвместен институт за интерферометрия със свръхдълга база като консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (JIV-ERIC).
(2)
Посочените държави членки се договориха, че Кралство Нидерландия ще бъде приемащата държава членка за JIV-ERIC.
(3)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 20 от Регламент (ЕО) № 723/2009,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. С настоящото се създава Съвместен институт за интерферометрия със свръхдълга база като консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (JIV-ERIC).
2. Уставът на JIV-ERIC се съдържа в приложението. Уставът е публично достъпен в актуализирания му вариант на уебсайта на JIV-ERIC, както и в седалището му по устав.
3. Съществените елементи от устава, чието изменение подлежи на одобрение от страна на Комисията в съответствие с член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 723/2009, се съдържат в членове 1, 2, 18, 20-25, 27 и 28.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 12 декември 2014 година.