Input:
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1392/2014
ze dne 20. října 2014,
kterým se stanoví plán výmětů pro některý drobný pelagický rybolov ve Středozemním moři
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 6 a čl. 18 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem nařízení (EU) č. 1380/2013 je postupně odstranit výměty v celém evropském rybolovu zavedením povinnosti vykládky úlovků druhů, na něž se vztahují omezení odlovu.
(2)
Na základě čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013 je Komise zmocněna přijímat prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci plány výmětů pro období nepřevyšující tři roky, což vychází ze společných doporučení, jež členské státy vypracovaly na základě konzultace s příslušnými poradními sbory.
(3)
Řecko, Španělsko, Francie, Chorvatsko, Itálie, Malta a Slovinsko jsou státy s přímým zájmem na řízení rybolovu ve Středozemním moři. Tyto členské státy předložily Komisi po konzultaci s poradním sborem pro oblast Středozemního moře společná doporučení (2). Vědecké podklady poskytly příslušné vědecké subjekty. V souladu s čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1380/2013 by do tohoto nařízení měla být zahrnuta pouze opatření uvedená ve společných doporučeních, jež vyhovují čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení.
(4)
Pokud jde o Středozemní moře, článek 15 nařízení (EU) č. 1380/2013 stanoví povinnost vykládky pro všechny úlovky druhů, na něž se vztahují omezení odlovu, jakož i úlovky druhů, na něž se vztahují minimální velikosti, jak jsou stanoveny v příloze III nařízení Rady (ES) č. 1967/2006 (3). Podle čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1380/2013 by se povinnost vykládky měla vztahovat na drobný pelagický rybolov, pelagický rybolov velkých druhů a komerční rybolov nejpozději od 1. ledna 2015.
(5)
V souladu se společným doporučením by plán výmětů měl zahrnovat všechny úlovky druhů, na něž se vztahují minimální velikosti stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 1967/2006, ulovené v rámci drobného pelagického rybolovu pomocí pelagických vlečných sítí anebo košelkových nevodů ve Středozemním moři od 1. ledna 2015 (tj. rybolovu sardele obecné, sardinky obecné, makrely obecné a kranase obecného).
(6)
Aby se zamezilo nepřiměřeným nákladům na zacházení s nežádoucími úlovky a byl zajištěn soulad s čl. 15 odst. 5 písm. c) bodem ii) nařízení (EU) č. 1380/2013, je vhodné stanovit výjimku de minimis z povinnosti vykládky jako procentní podíl z celkových ročních úlovků druhů podléhajících povinnosti vykládky ulovených v rámci drobného pelagického rybolovu. Dotčené členské státy v předložených společných doporučeních výjimku de minimis podporují, a to z důvodu vyšších nákladů spojených s nakládáním s nežádoucími úlovky jak na palubě (třídění a ukládání do krabic, skladování a zachování), tak na pevnině (přeprava a skladování, zachování, uvádění na trh a zpracování nebo zneškodnění jako zvláštního odpadu) ve srovnání s omezeným a někdy nulovým hospodářským výnosem, jenž by z těchto nežádoucích úlovků plynul. Důkazy, které členské státy poskytly, přezkoumal Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR), jenž dospěl k závěru, že společná doporučení obsahují odůvodněné argumenty zdůvodňující nárůst nákladů na zacházení s nežádoucími úlovky, jež v některých případech podpořilo i kvalitativní posouzení nákladů (4). S ohledem na výše uvedené a vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici žádné odlišné vědecké informace, je vhodné stanovit výjimku de minimis v souladu s procentními úrovněmi uvedenými ve společných prohlášeních, a to na takových úrovních, jež nepřekračují úrovně povolené podle čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1380/2013.
(7)
V souladu se společnými doporučeními a s přihlédnutím k časovému rámci stanovenému v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 by toto nařízení mělo být použitelné od 1. ledna 2015. V souladu s čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení by mělo být použitelné nejvýše tři roky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobnosti pro provádění povinnosti vykládky, vymezené v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013, od 1. ledna 2015 ve Středozemním moři, a to u všech úlovků druhů, na něž se vztahují minimální velikosti, ulovených v rámci drobného pelagického rybolovu uvedeného v příloze.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„minimální velikostí“ minimální velikost mořských živočichů stanovená v příloze III nařízení (ES) č. 1967/2006.
„Středozemním mořem“ se rozumí mořské vody Středozemního moře na východ od 5°36′ západní délky;
b)
„zeměpisnou podoblastí GFCM“ zeměpisná podoblast Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři definovaná v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1343/2011 (5);
c)
„západním Středozemním mořem“ zeměpisné podoblasti GFCM 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11.1, 11.2, 12;
d)
„severním Jaderským mořem“ zeměpisná podoblast GFCM 17;
e)
„jižním Jaderským a Jónským mořem“ zeměpisné podoblasti GFCM 18, 19 a 20;
f)
„ostrovem Malta a jižní Sicílií“ zeměpisné podoblasti GFCM 15 a 16;
g)
„Egejským mořem a ostrovem Kréta“ zeměpisné podoblasti GFCM 22 a 23.
Článek 3
Výjimka de minimis
Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 mohou být předmětem výmětů tato množství:
a)
v západním Středozemním moři až 5 % celkových ročních úlovků druhů podléhajících minimální velikosti a ulovených v rámci drobného pelagického rybolovu pomocí pelagických vlečných sítí a košelkových nevodů, jak je stanoveno v bodě 1 přílohy;
b)
v severním Jaderském moři až 5 % celkových ročních úlovků druhů podléhajících minimální velikosti a ulovených v rámci drobného pelagického rybolovu pomocí pelagických vlečných sítí a košelkových nevodů, jak je stanoveno v bodě 2 přílohy;
c)
v jižním Jaderském a Jónském moři:
i)
až 3 % celkových ročních úlovků druhů podléhajících minimální velikosti a ulovených v rámci drobného pelagického rybolovu pomocí košelkových nevodů a
ii)
až 7 % v roce 2015 a 2016 a až 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků druhů podléhajících minimální velikosti a ulovených v rámci drobného pelagického rybolovu pomocí pelagických vlečných sítí, jak je stanoveno v bodě 3 přílohy;
d)
na ostrově Malta a v jižní Sicílii:
i)
až 3 % celkových ročních úlovků druhů podléhajících minimální velikosti a ulovených v rámci drobného pelagického rybolovu pomocí košelkových nevodů a
ii)
až 7 % v roce 2015 a 2016 a až 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků druhů podléhajících minimální velikosti a ulovených v rámci drobného pelagického rybolovu pomocí pelagických vlečných sítí, jak je stanoveno v bodě 4 přílohy;
e)
v Egejském moři a na ostrově Kréta až 3 % celkových ročních úlovků druhů podléhajících minimální velikosti a ulovených v rámci drobného pelagického rybolovu pomocí košelkových nevodů, jak je stanoveno v bodě 5 přílohy.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015 do dne 31. prosince 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se smlouvami.
V Bruselu dne 20. října 2014.


Input:
RÈGLEMENT D'EXÉCUTION (UE) N o 156/2014 DE LA COMMISSION
du 19 février 2014
établissant les valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil du 22 octobre 2007 portant organisation commune des marchés dans le secteur agricole et dispositions spécifiques en ce qui concerne certains produits de ce secteur (règlement «OCM unique») (1),
vu le règlement d'exécution (UE) no 543/2011 de la Commission du 7 juin 2011 portant modalités d’application du règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil en ce qui concerne les secteurs des fruits et légumes et des fruits et légumes transformés (2), et notamment son article 136, paragraphe 1,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement d’exécution (UE) no 543/2011 prévoit, en application des résultats des négociations commerciales multilatérales du cycle d'Uruguay, les critères pour la fixation par la Commission des valeurs forfaitaires à l'importation des pays tiers, pour les produits et les périodes figurant à l'annexe XVI, partie A, dudit règlement.
(2)
La valeur forfaitaire à l'importation est calculée chaque jour ouvrable, conformément à l'article 136, paragraphe 1, du règlement d'exécution (UE) no 543/2011, en tenant compte des données journalières variables. Il importe, par conséquent, que le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Les valeurs forfaitaires à l'importation visées à l'article 136 du règlement d’exécution (UE) no 543/2011 sont fixées à l'annexe du présent règlement.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 19 février 2014.


Input:
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1276/2013,
6. detsember 2013,
millega kehtestatakse kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (1),
võttes arvesse komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmäärust (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga, (2) eriti selle artikli 136 lõiget 1,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruses (EL) nr 543/2011 on sätestatud vastavalt mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay vooru tulemustele kriteeriumid, mille alusel kehtestab komisjon kolmandatest riikidest importimisel kõnealuse määruse XVI lisa A osas sätestatud toodete ja ajavahemike kohta kindlad impordiväärtused.
(2)
Iga turustuspäeva kindel impordiväärtus on arvutatud rakendusmääruses (EL) nr 543/2011 artikli 136 lõike 1 kohaselt, võttes arvesse päevaandmete erinevust. Seetõttu peaks käesolev määrus jõustuma selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeval,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Käesoleva määruse lisas määratakse kindlaks rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikliga 136 ette nähtud kindlad impordiväärtused.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 6. detsember 2013


Input:
A TANÁCS HATÁROZATA
(2014. február 18.)
az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság közötti stabilizációs és társulási megállapodáshoz csatolt, a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyv Európai Unió és tagállamai nevében történő aláírásáról és ideiglenes alkalmazásáról
(2014/665/EU)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 217. cikkére, összefüggésben 218. cikke (5) bekezdésével és 218. cikke (8) bekezdésének második albekezdésével,
tekintettel Horvátország csatlakozási okmányára és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)
2012. szeptember 24-én a Tanács felhatalmazta a Bizottságot, hogy az Európai Unió és tagállamai, továbbá a Horvát Köztársaság nevében tárgyalásokat folytasson Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik, másrészről Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság közötti stabilizációs és társulási megállapodás jegyzőkönyvének (a továbbiakban: a jegyzőkönyv) megkötéséről a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából.
(2)
A tárgyalások sikeresen lezárultak, és a jegyzőkönyvet Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság kormánya a 2013. október 25-i levélváltás útján jóváhagyta.
(3)
A jegyzőkönyvet - feltételezve annak egy későbbi időpontban történő megkötését - az Európai Unió és tagállamai nevében alá kell írni.
(4)
A jegyzőkönyv megkötése külön eljárás tárgyát képezi az Európai Atomenergia-közösség hatáskörébe tartozó kérdések tekintetében.
(5)
Tekintettel Horvátországnak az Unióhoz történő, 2013. július 1-jei csatlakozására, a jegyzőkönyvet az említett időponttól kezdődő hatállyal a megkötéséhez szükséges eljárások befejezéséig ideiglenesen alkalmazni kell,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az egyrészről az Európai Közösségek és tagállamaik és másrészről a Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság közötti stabilizációs és társulási megállapodáshoz csatolt, a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyvnek (a továbbiakban: a jegyzőkönyv) az Unió és tagállamai nevében történő aláírására a Tanács felhatalmazást ad, feltételezve a jegyzőkönyv megkötését.
A jegyzőkönyv szövegét csatolták e határozathoz.
2. cikk
A Tanács elnöke felhatalmazást kap, hogy kijelölje a jegyzőkönyvnek az Unió és tagállamai nevében történő aláírására jogosult személy(eke)t.
3. cikk
A jegyzőkönyvet, annak 13. cikke (2) bekezdésének megfelelően, 2013. július 1-jétől a megkötéséhez szükséges eljárások befejezéséig ideiglenesen alkalmazni kell.
4. cikk
Ez a határozat az elfogadása napján lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2014. február 18-án.


Input:
A TANÁCS HATÁROZATA
(2013. március 18.)
az 1995. évi gabonakereskedelmi egyezmény meghosszabbítása tekintetében az Európai Unió nevében a Nemzetközi Gabonatanácsban képviselendő álláspont meghatározásáról
(2013/138/EU)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikkére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
az 1995-ös Gabonakereskedelmi Egyezményt a Közösség a 96/88/EK tanácsi határozattal (1) kötötte meg, és azóta az egyezményt további kétéves időszakokra rendszeresen meghosszabbították. Az egyezményt legutóbb 2011 júniusában, a Nemzetközi Gabonatanács határozatával hosszabbították meg, így 2013. június 30-ig marad hatályban. Az Unió érdekében áll a megállapodás további meghosszabbítása. Ezért a Nemzetközi Gabonatanácsban az Uniót képviselő Bizottságot fel kell hatalmazni a meghosszabbítás mellett történő szavazásra,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az Unió nevében a Nemzetközi Gabonatanácsban képviselendő álláspont az 1995. évi gabonakereskedelmi egyezmény újabb, két évig terjedő időtartamra történő meghosszabbítása melletti szavazás.
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy ezt az álláspontot képviselje a Nemzetközi Gabonatanácsban.
2. cikk
Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2013. március 18-án.


Input:
DECIZIANR. 529/2013/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 21 mai 2013
privind normele de contabilizare și planurile de acțiune referitoare la emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră care rezultă din activități legate de exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Sectorul folosinței terenurilor, schimbării folosinței terenurilor și silviculturii (LULUCF) din Uniune reprezintă un absorbant net care elimină din atmosferă o cantitate de gaze cu efect de seră echivalentă cu un procent semnificativ din totalul emisiilor de gaze cu efect de seră din Uniune. Activitățile LULUCF determină emisii și absorbții antropice de gaze cu efect de seră, care reprezintă consecința variației cantității de carbon stocată în vegetație și în soluri, precum și emisii de gaze cu efect de seră, altele decât dioxidul de carbon. Utilizarea sustenabilă crescută a produselor lemnoase recoltate poate contribui în mod semnificativ la limitarea emisiilor și la intensificarea eliminării gazelor cu efect de seră din atmosferă. Emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră din sectorul LULUCF nu sunt luate în calcul în vederea atingerii obiectivului Uniunii de reducere cu 20 % a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2020, în temeiul Deciziei nr. 406/2009/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind efortul statelor membre de a reduce emisiile de gaze cu efect de seră astfel încât să respecte angajamentele Comunității de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2020 (3) și al Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității (4), deși sunt luate parțial în considerare în vederea atingerii angajamentelor cuantificate ale Uniunii de limitare și de reducere a emisiilor, stabilite în temeiul articolului 3 alineatul (3) din Protocolul de la Kyoto (denumit în continuare „Protocolul de la Kyoto”) la Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice („CCONUSC”), aprobat prin Decizia 2002/358/CE a Consiliului (5).
(2)
În contextul trecerii la o economie competitivă cu emisii scăzute de dioxid de carbon până în 2050, toate categoriile de folosință a terenurilor ar trebui luate în considerare într-o manieră globală, iar sectorul LULUCF ar trebui să fie abordat în cadrul politicilor climatice ale Uniunii.
(3)
În conformitate cu Decizia nr. 406/2009/CE, Comisia are obligația de a evalua modalitățile de includere a emisiilor și absorbțiilor de gaze cu efect de seră rezultate din activități legate de LULUCF în cadrul angajamentului Uniunii de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră, garantând totodată caracterul permanent și integritatea din punctul de vedere al mediului a contribuției sectorului LULUCF, precum și acuratețea monitorizării și a contabilizării emisiilor și absorbțiilor relevante. Prin urmare, prezenta decizie ar trebui, ca un prim pas, să stabilească norme de contabilizare aplicabile emisiilor și absorbțiilor de gaze cu efect de seră din sectorul LULUCF și, prin aceasta, să contribuie la dezvoltarea de politici în sensul includerii sectorului LULUCF în angajamentul Uniunii de reducere a emisiilor, după caz, ținând seama totodată de condițiile de mediu din diferitele regiuni ale Uniunii, inclusiv, printre altele, din țările cu suprafețe împădurite extinse. Pentru a se asigura între timp conservarea și ameliorarea stocurilor de carbon, prezenta decizie ar trebui, de asemenea, să prevadă transmiterea de informații de către statele membre privind acțiunile lor LULUCF, prin care se vizează limitarea sau reducerea emisiilor și menținerea sau intensificarea absorbțiilor din sectorul LULUCF.
(4)
Prezenta decizie ar trebui să stabilească obligațiile statelor membre în ceea ce privește punerea în aplicare a normelor de contabilizare respective și furnizarea de informații privind acțiunile lor LULUCF. Prezenta decizie nu ar trebui să stabilească obligații de contabilizare sau de raportare pentru părți private.
(5)
Decizia 16/CMP.1 a Conferinței părților care funcționează ca reuniune a părților la Protocolul de la Kyoto, adoptată de cea de a 11-a Conferință a părților la CCONUSC, reunită la Montreal în decembrie 2005, și Decizia 2/CMP.7 a Conferinței părților care funcționează ca reuniune a părților la Protocolul de la Kyoto, adoptată de cea de-a 17-a Conferință a părților la CCONUSC, reunită la Durban în decembrie 2011, stabilesc norme de contabilizare aplicabile în sectorul LULUCF începând cu cea de a doua perioadă de angajament în temeiul Protocolului de la Kyoto. Prezenta decizie ar trebui să fie în deplină concordanță cu deciziile respective, pentru a se asigura coerența între normele interne ale Uniunii și definițiile, procedurile, normele și orientările convenite în cadrul CCONUSC, pentru a evita dublarea raportării naționale. Prezenta decizie ar trebui, de asemenea, să reflecte particularitățile sectorului LULUCF din Uniune și obligațiile care decurg din faptul că Uniunea este parte distinctă la CCONUSC și la Protocolul de la Kyoto.
(6)
Normele contabile aplicabile sectorului LULUCF din Uniune nu ar trebui să genereze sarcini administrative suplimentare. Prin urmare, ar trebui să nu existe o obligație de a include în rapoartele depuse în conformitate cu normele respective informații care nu sunt solicitate în conformitate cu deciziile Conferinței părților la CCONUSC și ale reuniunii părților la Protocolul de la Kyoto.
(7)
Sectorul LULUCF poate contribui la atenuarea schimbărilor climatice în mai multe moduri, în special prin reducerea emisiilor și menținerea și îmbunătățirea absorbanților și a stocurilor de carbon. Pentru ca măsurile care vizează în special creșterea capacității de sechestrare a carbonului să fie eficace, sunt esențiale stabilitatea și adaptabilitatea pe termen lung a rezervoarelor de carbon.
(8)
Normele de contabilizare aplicabile în sectorul LULUCF ar trebui să reflecte eforturile depuse în agricultură și silvicultură pentru a consolida rolul schimbării folosinței terenurilor în reducerea emisiilor. Prezenta decizie ar trebui să prevadă norme de contabilizare aplicabile în mod obligatoriu activităților de împădurire, reîmpădurire, despădurire și gestionare a pădurilor, precum și activităților de gestionare a pajiștilor și a terenurilor cultivate, sub rezerva unor dispoziții specifice în vederea îmbunătățirii sistemelor de raportare și de contabilizare ale statelor membre în cursul primei perioade de contabilizare. De asemenea, prezenta decizie ar trebui să prevadă norme de contabilizare aplicabile în mod voluntar activităților de refacere a vegetației, de drenare a zonelor umede și de reumidificare. În acest scop, Comisia ar trebui să raționalizeze și să îmbunătățească rezultatele produse de bazele de date ale Uniunii (Eurostat-Lucas, SEE-Corine Land Cover etc.) care gestionează informațiile relevante, în scopul de a sprijini statele membre în îndeplinirea obligațiilor lor în materie de contabilizare, în special cu privire la gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor și, după caz, la contabilizarea voluntară a activității de refacere a vegetației, precum și la drenarea zonelor umede și la activitățile de reumidificare.
(9)
Pentru a se asigura integritatea din punctul de vedere al mediului a normelor de contabilizare aplicabile sectorului LULUCF din Uniune, aceste norme ar trebui să se bazeze pe principiile de contabilizare stabilite în Decizia 2/CMP.7, Decizia 2/CMP.6 a Conferinței părților care funcționează ca reuniune a părților la Protocolul de la Kyoto adoptată de cea de a 16-a Conferință a părților la CCONUSC, reunită la Cancun în decembrie 2010, și Decizia 16/CMP.1. Statele membre ar trebui să își întocmească și să își mențină conturile asigurând acuratețea, caracterul complet, coerența, comparabilitatea și transparența informațiilor relevante utilizate la estimarea emisiilor și a absorbțiilor din sectorul LULUCF, în conformitate cu indicațiile prevăzute în Orientările relevante ale Grupului interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) pentru inventarele naționale ale gazelor cu efect de seră, inclusiv cu privire la metodologiile de contabilizare a emisiilor de gaze cu efect de seră, altele decât dioxidul de carbon adoptate în cadrul CCONUSC.
(10)
Normele de contabilizare bazate pe Deciziile 2/CMP.7 și 16/CMP.1 nu permit contabilizarea efectului de înlocuire al utilizării de produse lemnoase recoltate în scopuri energetice și materiale, deoarece aceasta ar duce la o dublă contabilizare. Cu toate acestea, utilizarea respectivă poate aduce o contribuție importantă la atenuarea schimbărilor climatice și, prin urmare, informațiile privind acțiunile LULUCF furnizate de statele membre pot include măsuri de înlocuire a materialelor care generează emisii intense de dioxid de carbon și a materiilor prime energetice cu biomasă. Aceasta ar crește coerența politicilor.
(11)
În scopul de a furniza o bază solidă pentru elaborarea de politici pe viitor și pentru optimizarea exploatării terenurilor în cadrul Uniunii, este nevoie să se realizeze investiții corespunzătoare. Pentru a se asigura că investițiile respective pot fi direcționate în funcție de priorități către categorii-cheie, ar trebui să se permită inițial statelor membre să excludă anumite rezervoare de carbon din contabilizare. Cu toate acestea, pe termen lung, ar trebui să se urmărească o trecere la o contabilizare mai cuprinzătoare a sectorului, incluzând toate terenurile, rezervoarele și gazele.
(12)
Normele de contabilizare ar trebui să asigure că conturile reflectă cu acuratețe variațiile emisiilor și absorbțiilor cauzate de activitatea umană. În acest sens, prezenta decizie ar trebui să prevadă utilizarea unor metodologii specifice în ceea ce privește diversele activități din cadrul sectorului LULUCF. Emisiile și absorbțiile legate de împădurire, reîmpădurire și despădurire constituie rezultatul schimbării direct de către om a folosinței terenurilor și ar trebui, prin urmare, să fie contabilizate în întregime. Emisiile și absorbțiile legate de gestionarea pajiștilor, gestionarea terenurilor cultivate, refacerea vegetației, drenarea zonelor umede și reumidificare sunt toate contabilizate prin aplicarea unui an de referință pentru calcularea variațiilor în emisii și absorbții. Cu toate acestea, emisiile și absorbțiile generate de gestionarea pădurilor depind de o serie de circumstanțe naturale, de structura pe categorii de vârstă, precum și de practicile de gestionare actuale și trecute. Utilizarea unui an de referință nu poate să reflecte factorii respectivi și impacturile ciclice care rezultă în urma acestora asupra emisiilor și absorbțiilor sau a variațiilor interanuale ale emisiilor și absorbțiilor. Normele de contabilizare relevante pentru calcularea variațiilor în emisii și absorbții ar trebui, în schimb, să prevadă utilizarea unor niveluri de referință pentru a exclude efectele caracteristicilor naturale și specifice fiecărei țări. Nivelurile de referință reprezintă estimări ale emisiilor sau absorbțiilor nete anuale rezultate din gestionarea pădurilor pe teritoriul unui stat membru pentru anii incluși în fiecare perioadă de contabilizare și ar trebui să fie stabilite în mod transparent, în conformitate cu Deciziile 2/CMP.6 și 2/CMP.7. Nivelurile de referință menționate în prezenta decizie ar trebui să fie identice cu cele aprobate prin intermediul proceselor CCONUSC. Dacă într-un stat membru devin disponibile îmbunătățiri ale metodologiilor sau ale datelor legate de stabilirea nivelului de referință, statul membru respectiv ar trebui să efectueze corecțiile tehnice corespunzătoare pentru a include impactul recalculărilor în contabilizarea cu privire la gestionarea pădurilor.
Normele de contabilizare ar trebui să prevadă o limită superioară aplicabilă absorbțiilor nete provenite din gestionarea pădurilor, care să poată fi contabilizată. În cazul unor evoluții în ceea ce privește normele de contabilizare cu privire la activitățile legate de păduri în contextul proceselor internaționale relevante, ar trebui să se aibă în vedere actualizarea în prezenta directivă a normelor de contabilizare cu privire la activitățile legate de păduri, în scopul de a asigura coerența cu evoluțiile respective.
(13)
Normele de contabilizare ar trebui să reflecte în mod corespunzător contribuția pozitivă a stocării gazelor cu efect de seră în lemn și în produsele din lemn și să contribuie la o utilizare mai largă a pădurilor ca resursă, într-un cadru de gestionare durabilă a pădurilor, precum și să crească utilizarea produselor din lemn.
(14)
În conformitate cu capitolul 4.1.1 din Ghidul de bune practici pentru exploatarea terenurilor, schimbarea folosinței terenurilor și silvicultură al IPCC, precizarea de către fiecare țară a lățimii minime pe care o aplică la definirea pădurilor și a unităților de teren supuse activităților de împădurire, reîmpădurire și despădurire în plus față de suprafața minimă de pădure reprezintă o bună practică. Ar trebui să se asigure coerența între definiția utilizată de fiecare stat membru în raportarea realizată în cadrul CCONUSC și al Protocolului de la Kyoto și prezenta decizie.
(15)
Normele de contabilizare ar trebui să garanteze că statele membre înregistrează cu acuratețe în conturi variațiile survenite în rezerva de produse lemnoase recoltate la momentul la care acestea se produc, pentru a furniza stimulente pentru utilizarea produselor lemnoase recoltate cu cicluri de viață îndelungate. Prin urmare, funcția de degradare de prim ordin aplicabilă emisiilor rezultate din produsele lemnoase recoltate ar trebui să corespundă ecuației 12.1 din Orientările privind inventarele naționale ale gazelor cu efect de seră din 2006 ale IPCC, iar perioadele de înjumătățire implicite relevante ar trebui să se bazeze pe tabelul 3a.1.3 din Ghidul de bune practici pentru exploatarea terenurilor, schimbarea folosinței terenurilor și silvicultură din 2003 al IPCC. Statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a utiliza în locul acestora metodologii și perioade de înjumătățire specifice fiecărei țări, cu condiția ca acestea să fie în conformitate cu orientările IPCC adoptate cel mai recent.
(16)
Deoarece fluctuațiile interanuale ale emisiilor și absorbțiilor de gaze cu efect de seră provenite din activități agricole sunt mult mai reduse decât cele legate de activitățile forestiere, statele membre ar trebui să înregistreze emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră provenite din activitățile de gestionare a terenurilor cultivate și a pajiștilor în raport cu anul sau cu perioada de referință.
(17)
Drenarea zonelor umede și reumidificarea acoperă emisiile din turbăriile care stochează cantități foarte mari de carbon. Emisiile generate de degradarea și drenarea turbăriilor corespund unui procentaj de aproximativ 5 % din emisiile globale de gaze cu efect de seră și reprezintă între 3,5 și 4 % din emisiile Uniunii din 2010. Prin urmare, imediat ce orientări relevante ale IPCC sunt convenite la nivel internațional, Uniunea ar trebui să depună eforturi în vederea înregistrării de progrese cu privire la această chestiune la nivel internațional, în scopul de a ajunge la un acord în cadrul organismelor instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto în ceea ce privește obligația de a elabora și a menține conturi anuale ale emisiilor și absorbțiilor provenite din activități care intră în categoriile drenării zonelor umede și reumidificării, precum și în scopul de a include obligația respectivă în acordul global privind clima care urmează să fie încheiat până în 2015.
(18)
Perturbările naturale, cum sunt incendiile forestiere, infestările cu insecte și agenți patogeni, condițiile meteorologice extreme și perturbațiile geologice, care nu pot fi controlate și nu sunt influențate material de un stat membru, pot cauza, în mod temporar, emisii de gaze cu efect de seră în sectorul LULUCF sau pot provoca inversarea absorbțiilor anterioare. Deoarece inversarea poate fi cauzată și de deciziile de gestionare, cum ar fi deciziile privind recoltarea sau plantarea de arbori, prezenta decizie ar trebui să garanteze că inversarea absorbțiilor determinată de activitatea umană se reflectă întotdeauna cu acuratețe în conturile LULUCF. În plus, prezenta decizie ar trebui să ofere statelor membre o posibilitate limitată de a exclude din conturile lor LULUCF emisiile generate ca urmare a unor perturbări în împădurire, reîmpădurire și gestionarea pădurilor pe care nu le pot controla, prin utilizarea de niveluri de fond și de marje în conformitate cu Decizia 2/CMP.7. Cu toate acestea, modul în care statele membre aplică dispozițiile respective nu ar trebui să ducă la o contabilizare incompletă nejustificată.
(19)
Normele privind raportarea emisiilor de gaze cu efect de seră și a altor informații relevante pentru schimbările climatice, inclusiv a informațiilor privind sectorul LULUCF, intră în domeniul de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind un mecanism de monitorizare și de raportare a emisiilor de gaze cu efect de seră, precum și de raportare, la nivel național și al Uniunii, a altor informații relevante pentru schimbările climatice (6) și, prin urmare, nu intră sub incidența prezentei decizii. Statele membre ar trebui să respecte normele de monitorizare și de raportare respective, în vederea obligațiilor lor de contabilizare stabilite în prezenta decizie.
(20)
Întocmirea anuală a conturilor LULUCF ar face ca aceste conturi să nu fie exacte și fiabile având în vedere fluctuațiile interanuale ale emisiilor și absorbțiilor, nevoia frecventă de a recalcula anumite date raportate, precum și timpul îndelungat care este necesar pentru ca practicile modificate de gestionare din agricultură și silvicultură să aibă efecte asupra cantității de carbon stocată în vegetație și în soluri. Prin urmare, prezenta decizie ar trebui să prevadă o contabilizare pe baza unei perioade mai lungi.
(21)
Statele membre ar trebui să furnizeze informații privind acțiunile lor LULUCF prezente și viitoare, stabilind măsuri corespunzătoare la nivel național care să vizeze limitarea sau reducerea emisiilor și menținerea sau intensificarea absorbțiilor din sectorul LULUCF. Aceste informații ar trebui să conțină anumite elemente, conform dispozițiilor din prezenta decizie. Mai mult, în vederea promovării celor mai bune practici și sinergii cu alte politici și măsuri legate de păduri și agricultură, în anexa la prezenta decizie ar trebui să se prezinte o listă indicativă de măsuri care pot fi, de asemenea, incluse în informațiile furnizate. Comisia poate furniza orientări în vederea facilitării schimbului de informații comparabile.
(22)
Atunci când își elaborează sau pun în aplicare acțiunile LULUCF, statele membre pot, după caz, să analizeze dacă există oportunități de promovare a investițiilor în agricultură.
(23)
Ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în vederea actualizării definițiilor prevăzute în prezenta Decizie în conformitate cu modificările aduse definițiilor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă; în vederea modificării anexei I cu scopul de a adăuga sau modifica perioadele de contabilizare, astfel încât să se asigure că perioadele respective corespund perioadelor relevante adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă și că acestea sunt coerente cu perioadele de contabilizare adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă care sunt aplicabile angajamentelor Uniunii de reducere a emisiilor asumate în alte sectoare; în vederea modificării anexei II cu niveluri de referință actualizate, în conformitate cu dispozițiile prevăzute în prezenta decizie; în vederea revizuirii informațiilor menționate în anexa III în conformitate cu modificările aduse definițiilor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă; în vederea modificării anexei V în conformitate cu modificările aduse definițiilor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă; și în vederea revizuirii cerințelor referitoare la informații în ceea ce privește normele de contabilizare cu privire la perturbările naturale prevăzute în prezenta decizie, pentru a reflecta revizuirile actelor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto. Este deosebit de important ca, în etapa pregătitoare, Comisia să desfășoare consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure transmiterea simultană, la timp și în mod corespunzător a documentelor relevante către Parlamentul European și către Consiliu.
(24)
Deoarece obiectivele prezentei decizii, și anume stabilirea normelor de contabilizare aplicabile emisiilor și absorbțiilor care rezultă din activitățile LULUCF și transmiterea de informații de către statele membre cu privire la acțiunile LULUCF nu pot fi realizate în mod satisfăcător de statele membre și, în consecință, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Atunci când face acest lucru, Uniunea ar trebui să respecte competențele statelor membre în ceea ce privește politica forestieră. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Obiectul și domeniul de aplicare
Prezenta decizie stabilește norme de contabilizare aplicabile emisiilor și absorbțiilor de gaze cu efect de seră care rezultă din activități legate de exploatarea terenurilor, de schimbarea folosinței terenurilor și de silvicultură („LULUCF”), ca prim pas în direcția includerii formale a activităților respective în angajamentul Uniunii cu privire la reducerea emisiilor, după caz. Prezenta decizie nu stabilește obligații de contabilizare sau de raportare pentru părți private. Prezenta decizie prevede obligația pentru statele membre de a transmite informații cu privire la acțiunile lor LULUCF care vizează limitarea sau reducerea emisiilor și menținerea sau intensificarea absorbțiilor.
Articolul 2
Definiții
(1) În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:
(a)
„emisii” înseamnă emisiile antropice în atmosferă de gaze cu efect de seră de către surse;
(b)
„absorbții” înseamnă eliminările antropice de gaze cu efect de seră din atmosferă de către absorbanți;
(c)
„împădurire” înseamnă transformarea directă de către om a terenurilor pe care nu au fost păduri timp de cel puțin 50 de ani în păduri, prin plantare, însămânțare și/sau promovarea de către om a însămânțării naturale, în cazul în care transformarea a avut loc după 31 decembrie 1989;
(d)
„reîmpădurire” înseamnă orice transformare directă de către om a unor terenuri pe care nu sunt păduri în păduri, prin plantare, însămânțare și/sau promovarea de către om a însămânțării naturale, transformare limitată la terenuri care au fost păduri, dar care au încetat să fie păduri înainte de 1 ianuarie 1990 și care au fost reconvertite în păduri în perioada de după 31 decembrie 1989;
(e)
„despădurire” înseamnă transformarea directă de către om a pădurilor în terenuri pe care nu sunt păduri, în cazul în care transformarea a avut loc după 31 decembrie 1989;
(f)
„gestionarea pădurilor” înseamnă orice activitate care rezultă dintr-un sistem de practici aplicabil unei păduri, care influențează funcțiile ecologice, economice sau sociale ale pădurii;
(g)
„gestionarea terenurilor cultivate” înseamnă orice activitate care rezultă dintr-un sistem de practici aplicabile pe terenuri cultivate cu culturi agricole și pe terenuri retrase din circuitul agricol sau temporar neutilizate pentru producția agricolă vegetală;
(h)
„gestionarea pajiștilor” înseamnă orice activitate care rezultă dintr-un sistem de practici aplicabile pe terenuri utilizate pentru producția animală, destinată să controleze sau să influențeze cantitatea și tipul de vegetație, precum și produsele animaliere obținute;
(i)
„refacerea vegetației” înseamnă orice activitate antropică directă destinată să mărească stocul de carbon din orice sit cu o suprafață de minimum 0,05 hectare, prin proliferarea vegetației, în cazul în care activitatea respectivă nu constituie împădurire sau reîmpădurire;
(j)
„stoc de carbon” înseamnă masa de carbon stocată într-un rezervor de carbon;
(k)
„drenarea zonelor umede și reumidificarea” înseamnă orice activitate care rezultă dintr-un sistem de drenare și reumidificare a unor terenuri care au fost drenate și/sau reumidificate după 31 decembrie 1989, cu suprafața de minimum 1 hectar și care conțin sol organic, cu condiția ca activitatea respectivă să nu constituie nicio altă activitate pentru care se întocmesc și se mențin conturi în conformitate cu articolul 3 alineatele (1), (2) și (3), și unde drenajul înseamnă reducerea directă de către om a pânzei freatice din sol, iar reumidificarea înseamnă inversarea parțială sau totală, realizată direct de către om, a procesului de drenare;
(l)
„sursă” înseamnă orice proces, activitate sau mecanism care degajă în atmosferă un gaz cu efect de seră, un aerosol sau un precursor al unui gaz cu efect de seră;
(m)
„absorbant” înseamnă orice proces, activitate sau mecanism care elimină din atmosferă un gaz cu efect de seră, un aerosol sau un precursor al unui gaz cu efect de seră;
(n)
„rezervor de carbon” înseamnă un element sau un sistem biogeochimic integral sau parțial de pe teritoriul unui stat membru, în care este stocat carbon, orice precursor al unui gaz cu efect de seră care conține carbon sau orice gaz cu efect de seră care conține carbon;
(o)
„precursor al unui gaz cu efect de seră” înseamnă un compus chimic care participă la reacțiile chimice din care rezultă oricare dintre gazele cu efect de seră menționate la articolul 3 alineatul (4);
(p)
„produse lemnoase recoltate” înseamnă orice produs rezultat din recoltarea lemnului, care a părăsit un loc în care se recoltează lemnul;
(q)
„pădure” înseamnă o suprafață de teren definită prin valorile minime pentru dimensiunea suprafeței, proiecția coroanelor arborilor sau un nivel echivalent al densității și înălțimea potențială a arborilor la maturitate la locul de creștere a arborilor, astfel cum se precizează în anexa V pentru fiecare stat membru. Aceasta include zone cu arbori, inclusiv grupuri de arbori naturali tineri aflați în creștere, sau plantații care nu au atins încă valorile minime ale proiecției coroanei arborilor sau un nivel echivalent al densității sau înălțimea minimă a arborilor astfel cum este precizată în anexa V, inclusiv orice suprafață care, în mod normal, face parte din suprafața împădurită, dar care este temporar lipsită de arbori ca urmare a intervenției umane, precum recoltarea, sau ca urmare a unor cauze naturale, dar care are toate șansele să redevină pădure;
(r)
„proiecția coroanelor” înseamnă proporția dintr-o suprafață fixă care este acoperită de proiecția verticală a perimetrului coroanelor arborilor, exprimată ca procent;
(s)
„densitate de acoperire” înseamnă densitatea arborilor maturi și a celor aflați în creștere pe o suprafață acoperită cu pădure, măsurată în conformitate cu o metodologie stabilită de statul membru în cauză;
(t)
„perturbări naturale” înseamnă orice evenimente sau circumstanțe neantropice, care generează emisii semnificative în păduri și a căror apariție nu poate fi controlată de statul membru în cauză, cu condiția ca statul membru respectiv să fie în incapacitatea obiectivă de a limita semnificativ efectul asupra emisiilor al evenimentelor sau circumstanțelor respective, chiar și după apariția acestora;
(u)
„nivel de fond ” înseamnă emisiile medii produse de perturbări naturale într-un interval de timp dat, excluzând valorile statistice excepționale, calculate în conformitate cu articolul 9 alineatul (2);
(v)
„perioadă de înjumătățire” înseamnă numărul de ani necesari pentru reducerea la jumătate din valoarea sa inițială a cantității de carbon stocate într-o categorie de produse lemnoase recoltate;
(w)
„metoda oxidării instantanee ” înseamnă o metodă de contabilizare care pornește de la ipoteza că eliberarea în atmosferă a întregii cantități de carbon stocate în produsele lemnoase recoltate se produce în momentul recoltării;
(x)
„exploatare forestieră de recuperare” înseamnă orice activitate de recoltare care constă în recuperarea lemnului, care poate fi încă utilizat, cel puțin parțial, de pe terenuri afectate de perturbări naturale.
(2) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12 în vederea modificării definițiilor de la alineatul (1) din prezentul articol, pentru a asigura coerența între definițiile respective și orice modificări aduse definițiilor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă.
(3) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12 în vederea modificării anexei V, pentru a actualiza valorile enumerate în anexa respectivă în conformitate cu modificările definițiilor legate de aspectele specificate în anexa V adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto, sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă.
Articolul 3
Obligația de a întocmi și de a menține conturi LULUCF
(1) Pentru fiecare perioadă de contabilizare precizată în anexa I, statele membre întocmesc și mențin conturi care să reflecte cu acuratețe toate emisiile și absorbțiile rezultate din activitățile desfășurate pe teritoriul lor, care se încadrează în următoarele categorii:
(a)
împădurire;
(b)
reîmpădurire;
(c)
despădurire;
(d)
gestionarea pădurilor.
(2) Pentru perioada de contabilizare care începe la 1 ianuarie 2021, precum și ulterior, statele membre întocmesc și mențin conturi anuale care să reflecte cu acuratețe toate emisiile și absorbțiile rezultate din activitățile desfășurate pe teritoriul lor, care se încadrează în următoarele categorii de activitate:
(a)
gestionarea terenurilor cultivate;
(b)
gestionarea pajiștilor.
În ceea ce privește conturile anuale cu privire la emisii și absorbții generate de gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor, pentru perioada de contabilizare 1 ianuarie 2013-31 decembrie 2020, se aplică următoarele dispoziții:
(a)
între 2016 și 2018, statele membre raportează Comisiei până la data de 15 martie a fiecărui an cu privire la sistemele instituite și în curs de elaborare în vederea estimării emisiilor și absorbțiilor generate de gestionarea terenurilor agricole și a pajiștilor. Statele membre ar trebui să raporteze cu privire la modul în care sistemele respective se conformează metodologiilor IPCC și cerințelor în materie de raportare ale CCONUSC cu privire la emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră;
(b)
până la 1 ianuarie 2022, statele membre furnizează și transmit Comisiei, până la data de 15 martie a fiecărui an, estimări anuale inițiale, preliminare și fără caracter obligatoriu ale emisiilor și absorbțiilor generate de gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor, utilizând, după caz, metodologiile IPCC. Statele membre ar trebui să utilizeze cel puțin metodologia desemnată ca nivel 1, astfel cum se precizează în orientările relevante ale IPCC. Statele membre sunt încurajate să utilizeze estimările respective pentru a identifica categorii-cheie și pentru a elabora metodologii-cheie de nivel 2 și nivel 3 specifice fiecărei țări, în vederea estimării fiabile și exacte a emisiilor și absorbțiilor;
(c)
statele membre transmit, cel târziu până la 15 martie 2022, estimările lor anuale finale pentru contabilizarea cu privire la gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor;
(d)
un stat membru poate solicita o derogare pentru a amâna termenul menționat la litera (c), în cazul în care determinarea estimărilor finale pentru contabilizarea cu privire la gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor nu poate fi realizată în mod rezonabil respectând calendarul stabilit la prezentul alineat pentru cel puțin unul dintre următoarele motive:
(i)
contabilizarea impusă poate fi realizată numai în etape care depășesc calendarul stabilit, din motive de fezabilitate tehnică;
(ii)
finalizarea contabilizării cu respectarea calendarului ar determina costuri disproporționate.
Statul membru care dorește să beneficieze de derogare transmite Comisiei o cerere motivată până la 15 ianuarie 2021.
În cazul în care Comisia consideră că o cerere este întemeiată, aceasta acordă derogarea pentru o perioadă maximă de trei ani calendaristici de la data de 15 martie 2022. În caz contrar Comisia respinge cererea, explicând motivele care au stat la baza deciziei sale.
Dacă este cazul, Comisia poate solicita transmiterea de informații suplimentare într-un termen rezonabil care este precizat.
O cerere de derogare este considerată aprobată în cazul în care Comisia nu a ridicat obiecții în termen de șase luni de la primirea cererii inițiale a statului membru sau a informațiilor suplimentare solicitate.
(3) Pentru fiecare perioadă de contabilizare precizată în anexa I, statele membre pot, de asemenea, să întocmească și să mențină conturi care să reflecte cu acuratețe emisiile și absorbțiile rezultate din refacerea vegetației, din drenarea zonelor umede și din reumidificare.
(4) Conturile menționate la alineatele (1), (2) și (3) acoperă emisiile și absorbțiile următoarelor gaze cu efect de seră:
(a)
dioxid de carbon (CO2);
(b)
metan (CH4);
(c)
protoxid de azot (N2O).
(5) Statele membre includ în conturile lor o anumită activitate dintre cele menționate la alineatele (1), (2) și (3) în cazul în care conturile au fost întocmite și menținute în conformitate cu prezenta decizie, încă de la începutul activității sau de la 1 ianuarie 2013, dacă această dată este ulterioară.
Articolul 4
Norme generale de contabilizare
(1) În conturile lor menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3), statele membre indică emisiile prin semnul plus (+), iar absorbțiile prin semnul minus (-).
(2) La întocmirea și menținerea conturilor lor, statele membre asigură acuratețea, caracterul complet, coerența, comparabilitatea și transparența informațiilor relevante atunci când estimează emisiile și absorbțiile legate de activitățile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3).
(3) Emisiile și absorbțiile rezultate din oricare dintre activitățile încadrate în mai mult de o categorie dintre cele menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3) se contabilizează doar la o singură categorie, pentru a evita dubla contabilizare.
(4) Pe baza unor date transparente și verificabile, statele membre stabilesc suprafețele de teren pe care se desfășoară o activitate care se încadrează la una dintre categoriile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3). Statele membre se asigură că toate aceste suprafețe de teren pot fi identificate în contul aferent categoriei respective.
(5) Statele membre includ în conturile lor menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3) orice variație a stocului de carbon din următoarele rezervoare de carbon:
(a)
biomasa de suprafață;
(b)
biomasa subterană;
(c)
litieră;
(d)
lemn mort;
(e)
carbon organic din sol;
(f)
produse lemnoase recoltate.
Cu toate acestea, statele membre pot alege să nu includă în conturile lor variațiile stocurilor de carbon din rezervoarele de carbon enumerate la primul paragraf literele (a)-(e) în cazul în care rezervorul de carbon nu este o sursă. Statele membre consideră că un rezervor de carbon nu este o sursă exclusiv în cazul în care acest lucru este demonstrat pe baza unor date transparente și verificabile.
(6) Statele membre își încheie conturile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3) la sfârșitul fiecărei perioade de contabilizare menționate în anexa I, prin specificarea în aceste conturi a soldului emisiilor și absorbțiilor totale nete din cursul perioadei de contabilizare relevante.
(7) Statele membre țin o evidență completă și exactă a tuturor datelor utilizate în scopul respectării obligațiilor care le revin în temeiul prezentei decizii cel puțin atâta timp cât prezenta decizie este în vigoare.
(8) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12, în vederea modificării anexei I cu scopul de a adăuga sau modifica perioade de contabilizare, astfel încât să se asigure că acestea corespund perioadelor relevante adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acordurile care rezultă din acestea sau care le succedă și că acestea sunt coerente cu perioadele de contabilizare adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă care sunt aplicabile angajamentelor Uniunii de reducere a emisiilor asumate în alte sectoare.
Articolul 5
Norme de contabilizare privind împădurirea, reîmpădurirea și despădurirea
(1) În conturile privind împădurirea și reîmpădurirea, statele membre reflectă emisiile și absorbțiile rezultate exclusiv din activități de acest tip care au loc pe terenurile care nu erau forestiere la 31 decembrie 1989. Statele membre pot reflecta emisiile provenite din împăduriri și reîmpăduriri într-un singur cont.
(2) Statele membre reflectă în conturile lor emisiile și absorbțiile nete rezultate din activități de împădurire, reîmpădurire și despădurire prin totalizarea emisiilor și a absorbțiilor pentru fiecare dintre anii din fiecare perioadă de contabilizare relevantă, pe baza unor date transparente și verificabile.
(3) Statele membre mențin conturi cu privire la emisiile și absorbțiile de pe terenurile care au fost identificate în conturi în temeiul articolului 4 alineatul (4) în categoria de activitate de împădurire, reîmpădurire sau despădurire, chiar și în cazul în care astfel de activități nu se mai desfășoară pe terenurile respective.
(4) Fiecare stat membru determină suprafața împădurită utilizând aceeași unitate spațială de evaluare ca cea specificată în anexa V în calculele pentru activitățile de împădurire, reîmpădurire și despădurire.
Articolul 6
Norme de contabilizare privind gestionarea pădurilor
(1) Statele membre contabilizează emisiile și absorbțiile rezultate din activități de gestionare a pădurilor, calculate pe baza emisiilor și absorbțiilor din fiecare perioadă de contabilizare menționată în anexa I, din care se scade valoarea obținută prin înmulțirea numărului de ani din respectiva perioadă de contabilizare cu nivelul de referință aferent, menționat în anexa II.
(2) Dacă rezultatul calculului menționat la alineatul (1) pentru o anumită perioadă de contabilizare este negativ, statele membre includ în conturile lor privind gestionarea pădurilor o sumă a emisiilor și absorbțiilor care să nu fie mai mare decât echivalentul a 3,5 % din emisiile produse în statul membru respectiv în anul sau perioada de referință specificate în anexa VI, în conformitate cu raportul prezentat CCONUSC de statul membru respectiv și adoptat în temeiul deciziilor CMP relevante cu privire la anul sau perioada de referință pentru cea de a doua perioadă de angajament în temeiul Protocolului de la Kyoto, cu excepția emisiilor și a absorbțiilor rezultate din activitățile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3), înmulțită cu numărul de ani din respectiva perioadă de contabilizare.
(3) Statele membre se asigură că metodele de calcul pe care le aplică în privința conturilor lor privind activitățile de gestionare a pădurilor sunt în conformitate cu apendicele II la Decizia 2/CMP.6 și sunt compatibile cu metodele de calcul aplicate pentru calcularea nivelurilor lor de referință menționate în anexa II cel puțin cu privire la următoarele aspecte:
(a)
rezervoarele de carbon și gazele cu efect de seră;
(b)
suprafața care face obiectul gestionării pădurilor;
(c)
produsele lemnoase recoltate;
(d)
perturbările naturale.
(4) Nu mai târziu de un an înainte de sfârșitul fiecărei perioade de contabilizare, statele membre comunică Comisiei nivelurile de referință revizuite. Nivelurile de referință respective sunt identice celor stabilite prin acte aprobate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau, în absența unor astfel de acte, se calculează în conformitate cu procesul și metodologiile stabilite în deciziile relevante adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă.
(5) Dacă dispozițiile relevante din Deciziile 2/CMP.6 sau 2/CMP.7 se modifică, în termen de cel mult șase luni de la adoptarea modificărilor, statele membre comunică Comisiei niveluri de referință revizuite care să reflecte modificările respective.
(6) Dacă într-un stat membru devin disponibile metodologii îmbunătățite legate de datele utilizate pentru stabilirea nivelului de referință specificat în anexa II sau dacă există îmbunătățiri semnificative ale calității datelor aflate la dispoziția unui stat membru, statul membru în cauză efectuează corecțiile tehnice corespunzătoare pentru a include impactul recalculărilor în contabilizarea gestionării forestiere. Respectivele corecții tehnice sunt identice cu orice corecții de acest tip aprobate în cadrul procesului de revizuire al CCONUSC, în conformitate cu Decizia 2/CMP.7. Statul membru în cauză comunică aceste corecții Comisiei cel târziu în cadrul transmisiei sale în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 525/2013.
(7) În scopul aplicării alineatelor (4), (5) și (6), statele membre precizează cantitatea de emisii anuale rezultate din perturbări naturale care au fost incluse în nivelurile lor de referință revizuite, precum și modul în care au estimat cantitatea respectivă.
(8) Comisia verifică informațiile privind nivelurile de referință revizuite menționate la alineatele (4) și (5) și corecțiile tehnice menționate la alineatul (6), în vederea asigurării coerenței dintre informațiile trimise CCONUSC și cele comunicate Comisiei de către statele membre.
(9) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12 în vederea actualizării nivelurilor de referință din anexa II atunci când un stat membru își modifică nivelul de referință în temeiul alineatelor (4) și (5) și acesta este aprobat prin procesele CCONUSC.
(10) Statele membre reflectă în conturile lor privind gestionarea pădurilor impactul oricărei modificări aduse anexei II în ceea ce privește întreaga perioadă de contabilizare relevantă.
Articolul 7
Norme de contabilizare privind produsele lemnoase recoltate
(1) Fiecare stat membru reflectă în conturile sale create în temeiul articolului 3 alineatele (1), (2) și (3) emisiile și absorbțiile generate de variații în rezervorul de produse lemnoase recoltate, inclusiv emisiile din produse lemnoase recoltate eliminate din pădurile sale înainte de 1 ianuarie 2013. Se exclud emisiile care provin din produse lemnoase recoltate deja contabilizate în conformitate cu Protocolul de la Kyoto în perioada 2008-2012 pe baza oxidării instantanee.
(2) În conturile create în temeiul articolului 3 alineatele (1), (2) și (3) referitoare la produsele lemnoase recoltate, statele membre reflectă emisiile și absorbțiile rezultate din variații în rezervorul de produse lemnoase recoltate care intră în următoarele categorii, utilizând funcția de degradare de prim ordin și perioadele de înjumătățire implicite specificate în anexa III:
(a)
hârtie;
(b)
panouri din lemn;
(c)
cherestea.
Statele membre pot completa categoriile menționate cu informații privind scoarța de arborearborilor, cu condiția ca datele disponibile să fie transparente și verificabile. Statele membre pot, de asemenea, să utilizeze subcategorii specifice fiecărei țări pentru oricare dintre categoriile menționate. Statele membre pot utiliza, în locul metodologiilor și al valorilor implicite de la jumătatea vieții specificate în anexa III, metodologii și perioade de înjumătățire specifice fiecărei țări, cu condiția ca aceste metodologii și valori să fie stabilite pe baza unor date transparente și verificabile și ca metodele utilizate să fie cel puțin la fel de detaliate și de exacte ca cele specificate în anexa III.
Pentru produsele lemnoase recoltate exportate, datele specifice fiecărei țări se referă la perioade de înjumătățire specifice fiecărei țări și la utilizarea produselor lemnoase recoltate în țara importatoare.
Statele membre nu utilizează perioadele de înjumătățire specifice fiecărei țări pentru produsele lemnoase recoltate introduse pe piața Uniunii, care deviază de la cele utilizate de statele membre importatoare în conturile lor în conformitate cu articolul 3 alineatele (1), (2) și (3).
Produsele lemnoase recoltate obținute din despădurire se contabilizează pe baza oxidării instantanee.
(3) În cazul în care statele membre reflectă în conturile lor, în temeiul articolului 3 alineatele (1), (2) și (3), emisiile de dioxid de carbon (CO2) generate de produsele lemnoase recoltate din depozitele de deșeuri solide, contabilizarea se face pe baza oxidării instantanee.
(4) În cazul în care statele membre reflectă în conturile lor emisiile generate de produsele lemnoase recoltate care au fost recoltate în scopuri energetice, ele trebuie să facă acest lucru tot pe baza oxidării instantanee.
În scopuri exclusiv de informare, statele membre pot furniza printre datele transmise date cu privire la proporția de lemn utilizat în scopuri energetice care a fost importat din afara Uniunii, precum și țările de origine pentru lemnul respectiv.
(5) Produsele lemnoase recoltate importate, indiferent de originea lor, nu se contabilizează de statul membru importator. Statele membre reflectă în conturile lor emisiile și absorbțiile generate de produsele lemnoase recoltate numai în cazul în care emisiile și absorbțiile respective rezultă din produse lemnoase recoltate eliminate de pe terenurile incluse în conturile lor în temeiul articolului 3 alineatele (1), (2) și (3).
(6) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12 în vederea revizuirii informațiilor menționate în anexa III pentru a reflecta modificările adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă.
Articolul 8
Norme de contabilizare privind gestionarea terenurilor cultivate, gestionarea pajiștilor, refacerea vegetației, drenarea zonelor umede și reumidificare
(1) În conturile privind gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor, fiecare stat membru reflectă emisiile și absorbțiile rezultate din activitățile menționate, calculate prin totalizarea emisiilor și a absorbțiilor din fiecare perioadă de contabilizare menționată în anexa I, din care se scade valoarea obținută prin înmulțirea numărului de ani din respectiva perioadă de contabilizare cu emisiile și absorbțiile acelui stat membru rezultate din activitățile respective în anul său de referință menționat în anexa VI.
(2) Dacă un stat membru alege să întocmească și să mențină conturi privind refacerea vegetației și/sau drenarea zonelor umede și reumidificarea, acesta trebuie să aplice metoda de calcul prevăzută la alineatul (1).
Articolul 9
Norme de contabilizare privind perturbările naturale
(1) În cazul în care sunt îndeplinite condițiile stabilite la alineatele (2) și (5) de la prezentul articol, statele membre pot exclude din calculele relevante pentru îndeplinirea obligațiilor de contabilizare care le revin în temeiul articolului 3 alineatul (1) literele (a), (b) și (d) emisiile neantropice de gaze cu efect de seră provenite din surse generate de perturbări naturale.
(2) În cazul în care statele membre aplică alineatul (1) de la prezentul articol, acestea calculează în conformitate cu metodologia specificată în anexa VII un nivel de fond pentru fiecare dintre activitățile menționate la articolul 3 alineatul (1) literele (a), (b) și (d). Articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (b) trebuie să aibă un nivel de fond comun. Statele membre pot, de asemenea, să utilizeze propria lor metodologie, care să fie transparentă și comparabilă și să folosească serii cronologice coerente și inițial complete de date, inclusiv pentru perioada 1990-2009.
(3) Statele membre pot exclude din conturile lor LULUCF, fie anual, fie la sfârșitul perioadei de contabilizare respective, emisiile neantropice de gaze cu efect de seră generate din surse care depășesc nivelul de fond calculat în conformitate cu alineatul (2) atunci când:
(a)
emisiile depășesc nivelul de fond plus o marjă într-un anumit an din perioada de contabilizare. Dacă nivelul de fond se calculează în conformitate cu metoda menționată în anexa VII, marja respectivă este egală cu de două ori deviația standard a seriei cronologice utilizate pentru calcularea nivelului de fond. Dacă nivelul de fond se calculează prin intermediul unei metodologii specifice unei țări, statele membre descriu metoda prin care s-a stabilit marja, în cazul în care este nevoie de o marjă. Toate metodologiile utilizate evită anticiparea de credite nete pe durata perioadei de contabilizare;
(b)
statele membre îndeplinesc cerințele referitoare la informații de la alineatul (5) și raportează cu privire la acestea.
(4) Fiecare stat membru care exclude emisiile neantropice de gaze cu efect de seră provenite din surse generate de perturbări naturale într-un anumit an din perioada de contabilizare:
(a)
exclude din contabilizare, pentru restul perioadei de contabilizare, toate absorbțiile ulterioare de pe terenuri afectate de perturbări naturale și pe care s-au înregistrat emisiile menționate la alineatul (3);
(b)
nu exclude emisiile rezultate din activități de recoltare și de exploatare forestieră de recuperare care s-au desfășurat pe terenurile respective după ce au avut loc perturbările naturale;
(c)
nu exclude emisiile rezultate din incendierile programate care s-au desfășurat pe terenurile respective în anul respectiv al perioadei de contabilizare;
(d)
nu exclude emisiile de pe terenuri care au fost supuse despăduririi după ce au avut loc perturbări naturale.
(5) Statele membre pot exclude emisiile neantropice de gaze cu efect de seră provenite din surse generate de perturbări naturale doar dacă furnizează informații transparente prin care demonstrează:
(a)
că toate suprafețele de teren afectate de perturbări naturale în anul respectiv de raportare au fost identificate, incluzând poziția lor geografică, anul și tipurile de perturbări naturale;
(b)
că, până la finalul perioadei de contabilizare respective, nu au avut loc despăduriri pe terenuri care au fost afectate de perturbări naturale și cu privire la care emisiile au fost excluse din contabilizare;
(c)
ce metode și criterii verificabile se vor folosi pentru identificarea despăduririi pe terenurile respective în anii ulteriori ai perioadei de contabilizare;
(d)
dacă este posibil, ce măsuri a luat statul membru pentru gestionarea sau controlarea impactului perturbărilor naturale respective;
(e)
dacă este posibil, ce măsuri a luat statul membru pentru reabilitarea terenurilor afectate de perturbările naturale respective.
(6) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12, în vederea revizuirii cerințelor referitoare la informații menționate la alineatul (5) de la prezentul articol pentru a reflecta revizuirile actelor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto.
Articolul 10
Informații privind acțiunile LULUCF
(1) Cel târziu la 18 luni de la începutul fiecărei perioade de contabilizare menționate în anexa I, statele membre elaborează și transmit Comisiei informații privind acțiunile lor LULUCF actuale și viitoare care vizează limitarea sau reducerea emisiilor și menținerea sau intensificarea absorbțiilor rezultate din activitățile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3) din prezenta decizie, ca document separat sau ca parte identificabilă cu precizie a strategiilor lor naționale de dezvoltare cu emisii reduse de carbon menționate la articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 525/2013 sau a altor strategii sau planuri naționale privind LULUCF. Statele membre se asigură că sunt consultate o gamă largă de părți interesate. În cazul în care un stat membru transmite astfel de informații ca element în cadrul strategiilor de dezvoltare cu emisii reduse de carbon în temeiul Regulamentului (UE) nr. 525/2013, se aplică calendarul relevant specificat în regulamentul respectiv.
Informațiile privind acțiunile LULUCF acoperă durata perioadei de contabilizare relevante specificate în anexa I.
(2) Statele membre includ în informațiile privind acțiunile LULUCF minimum următoarele informații referitoare la fiecare dintre activitățile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3):
(a)
o descriere a tendințelor din trecut ale emisiilor și ale absorbțiilor, inclusiv, dacă este posibil, a tendințelor istorice în măsura în care acestea pot fi recreate la un nivel rezonabil;
(b)
previziunile privind emisiile și absorbțiile pentru perioada de contabilizare;
(c)
o analiză a potențialului de limitare sau de reducere a emisiilor și de menținere sau de intensificare a absorbțiilor;
(d)
o listă a celor mai corespunzătoare măsuri pentru a lua în considerare circumstanțele naționale, inclusiv, după caz, dar fără a se limita la măsurile orientative specificate în anexa IV, planificate de un stat membru sau care urmează a fi puse în aplicare în vederea atingerii potențialului de atenuare, acolo unde este identificat în conformitate cu analiza menționată la litera (c);
(e)
politici existente și planificate pentru punerea în aplicare a măsurilor menționate la litera (d), inclusiv o descriere cantitativă sau calitativă a efectului preconizat al măsurilor respective asupra emisiilor și absorbțiilor, ținând cont de alte politici și măsuri legate de sectorul LULUCF;
(f)
calendare orientative pentru adoptarea și punerea în aplicare măsurilor menționate la litera (d).
(3) Comisia poate furniza orientări și asistență tehnică statelor membre în scopul de a facilita schimbul de informații.
Comisia își poate, în consultare cu statele membre, sintetiza constatările din toate informațiile transmise de toate statele membre privind acțiunile LULUCF, pentru a facilita schimbul de informații și bune practici între statele membre.
(4) Statele membre transmit Comisiei, până la o dată care constituie mijlocul fiecărei perioade de contabilizare și până la sfârșitul fiecărei perioade de contabilizare specificate în anexa I, un raport care să descrie progresele înregistrate în punerea în aplicare a acțiunilor lor LULUCF.
Comisia poate publica un raport de sinteză pe baza rapoartelor menționate la primul paragraf.
Statele membre pun la dispoziția publicului informațiile privind acțiunile lor LULUCF și rapoartele menționate la primul paragraf în termen de trei luni de la transmiterea lor către Comisie.
Articolul 11
Reexaminare
Comisia reexaminează normele de contabilizare prevăzute în prezenta decizie în conformitate cu deciziile relevante adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin dreptul Uniunii sau, în absența unor astfel de decizii, până la 30 iunie 2017 și transmite, după caz, o propunere Parlamentului European și Consiliului.
Articolul 12
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 2 alineatele (2) și (3), la articolul 4 alineatul (8), la articolul 6 alineatul (9), la articolul 7 alineatul (6) și la articolul 9 alineatul (6) se conferă Comisiei pentru o perioadă de opt ani de la 8 iulie 2013. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de opt ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 2 alineatele (2) și (3), la articolul 4 alineatul (8), la articolul 6 alineatul (9), la articolul 7 alineatul (6) și la articolul 9 alineatul (6) poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării competenței specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 2 alineatele (2) și (3), al articolului 4 alineatul (8), al articolului 6 alineatul (9), al articolului 7 alineatul (6) și al articolului 9 alineatul (6) intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni, la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 13
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în cea de a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 14
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 21 mai 2013.


Input:
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 27 päivänä marraskuuta 2014,
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan osallistumisen päättymisestä tiettyihin ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa hyväksyttyihin poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla annettuihin unionin säädöksiin aiheutuvien tiettyjen välittömien rahoitusvaikutusten määrittämisestä
(2014/837/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen, Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimukseen liitetyn siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan N:o 36, jäljempänä ’pöytäkirja N:o 36’, ja erityisesti sen 10 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Pöytäkirjan N:o 36 nojalla Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli mahdollisuus ilmoittaa neuvostolle viimeistään 31 päivänä toukokuuta 2014, ettei se hyväksy Lissabonin sopimuksella komissiolle ja unionin tuomioistuimelle siirrettyä toimivaltaa sellaisten poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla annettujen unionin säädösten osalta, jotka on hyväksytty ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa.
(2)
Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti neuvostolle neuvoston puheenjohtajalle osoitetulla 24 päivänä heinäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä, ettei se hyväksy Lissabonin sopimuksella komissiolle ja unionin tuomioistuimelle siirrettyä toimivaltaa poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla. Tämän seurauksena asianomaisten poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla annettujen säädösten soveltaminen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan päättyy 1 päivänä joulukuuta 2014.
(3)
Yhdistynyt kuningaskunta voi ilmoittaa haluavansa osallistua säädöksiin, joita on lakattu soveltamasta siihen.
(4)
Yhdistynyt kuningaskunta on antanut ymmärtää, että se aikoo ilmoittaa halustaan osallistua joihinkin tällaisiin säädöksiin.
(5)
Neuvoston olisi pöytäkirjan N:o 36 10 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaan määritettävä komission ehdotuksesta edellä olevan johdosta tarvittavat järjestelyt sekä tarvittavat siirtymäjärjestelyt. Neuvosto voi 10 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan perusteella myös päättää, että Yhdistyneen kuningaskunnan olisi vastattava niistä välittömistä rahoitusvaikutuksista, jotka väistämättä aiheutuvat siitä, ettei se enää osallistu näihin säädöksiin.
(6)
Yhdistynyt kuningaskunta ei ole ilmoittanut neuvostolle haluavansa osallistua neuvoston päätöksiin 2008/615/YOS (1) ja 2008/616/YOS (2) eikä neuvoston puitepäätökseen 2009/905/YOS (3), jäljempänä ’Prüm-päätökset’, joten niiden soveltaminen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan päättyy 1 päivänä joulukuuta 2014. Ottaen kuitenkin huomioon Prüm-päätösten käytännön ja operatiivisen merkityksen unionin yleisen turvallisuuden ja erityisesti lainvalvonnan sekä rikosten torjunnan, havaitsemisen ja tutkimisen kannalta neuvosto päätti päätöksellä 2014/836/EU (4), että Yhdistyneen kuningaskunnan on tehtävä perinpohjainen vaikutuksia ja kustannus-hyötysuhdetta koskeva analyysi sen arvioimiseksi, mitä hyviä puolia ja käytännön hyötyjä aiheutuisi siitä, että Yhdistynyt kuningaskunta liittyy uudelleen Prüm-päätöksiin, ja mitä sen täytyisi sitä varten tehdä; analyysin tulos julkistetaan viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2015. Jos vaikutuksia ja kustannus-hyötysuhdetta koskevan analyysin tulos on myönteinen, Yhdistynyt kuningaskunta päättää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015, ilmoittaako se neuvostolle seuraavien neljän viikon kuluessa pöytäkirjan N:o 36 10 artiklan 5 kohdan mukaisesti haluavansa osallistua Prüm-päätöksiin.
(7)
Neuvoston päätöksellä 2007/125/YOS (5) perustetusta rikosten ennalta ehkäisyä ja torjuntaa koskevasta ohjelmasta on myönnetty varoja Yhdistyneelle kuningaskunnalle kahteen hankkeeseen, jotka liittyvät päätöksiin 2008/615/YOS ja 2008/616/YOS. Ensimmäisessä hankkeessa Yhdistynyt kuningaskunta toteutti Prümin sopimuksen mukaista DNA-tietojen vaihtoa, ja sisäministeriölle myönnetyn yhteisrahoituksen enimmäismäärä oli 961 019 euroa; toinen koski Yhdistyneen kuningaskunnan Prümin sopimuksen mukaista sormenjälkien arviointia, ja sisäministeriölle myönnetyn yhteisrahoituksen enimmäismäärä oli 547 836 euroa. Rahoitusta myönnettiin yhteensä 1 508 855 euroa.
(8)
Jos Yhdistynyt kuningaskunta ei noudata jotakin päätöksen 2014/836/EU 2 artiklassa vahvistetuista määräajoista tai jos se päättää, ettei se osallistu Prüm-päätöksiin, sen olisi maksettava takaisin komission sille Prüm-päätösten täytäntöönpanoa varten unionin yleisestä talousarviosta tosiasiallisesti maksamat määrät välittömänä rahoitusvaikutuksena, joka väistämättä aiheutui siitä, ettei se enää osallistu Prüm-päätöksiin.
(9)
Pöytäkirjan N:o 36 10 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta osallistuu tämän päätöksen tekemiseen ja päätös sitoo Yhdistynyttä kuningaskuntaa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Jos Yhdistynyt kuningaskunta ei noudata jotakin päätöksen 2014/836/EU 2 artiklassa vahvistetuista määräajoista tai jos se päättää, ettei se osallistu Prüm-päätöksiin, sen on maksettava takaisin unionin yleiseen talousarvioon määrät, enimmillään 1 508 855 euroa, jotka se on saanut rikosten ennalta ehkäisyä ja torjuntaa koskevan ohjelman mukaisesti.
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan 1 päivänä joulukuuta 2014.
Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 2014.


Input:
DECISÃO DO CONSELHO
de 14 de abril de 2014
relativa à celebração do Protocolo de Nagoia à Convenção sobre a Diversidade Biológica, relativo ao acesso aos recursos genéticos e à partilha justa e equitativa dos benefícios decorrentes da sua utilização
(Texto relevante para efeitos do EEE)
(2014/283/UE)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 192.o, n.o 1, em conjugação com o artigo 218.o, n.o 6, alínea a), subalínea v),
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Tendo em conta a aprovação do Parlamento Europeu (1),
Considerando o seguinte:
(1)
A União e os seus Estados-Membros aderiram ao consenso das 193 Partes na Convenção sobre a Diversidade Biológica («CDB») (2) que adotou o Protocolo de Nagoia à Convenção sobre a Diversidade Biológica, relativo ao acesso aos recursos genéticos e à partilha justa e equitativa dos benefícios decorrentes da sua utilização («Protocolo de Nagoia»), em 29 de outubro de 2010.
(2)
Nos termos da Decisão do Conselho de 6 de maio de 2011 (3), o Protocolo de Nagoia foi assinado pela União, sob reserva da sua celebração em data posterior. A maioria dos Estados-Membros assinou o Protocolo de Nagoia.
(3)
A União está empenhada na rápida ratificação e aplicação do Protocolo de Nagoia.
(4)
Nos termos do artigo 34.o da CDB, os protocolos à CDB são sujeitos a ratificação, aceitação e aprovação por parte dos Estados e organizações de integração económica regional.
(5)
A União e os seus Estados-Membros deverão envidar esforços no sentido de depositarem simultaneamente, na medida do possível, os respetivos instrumentos de ratificação, aceitação ou aprovação do Protocolo de Nagoia.
(6)
Por conseguinte, o Protocolo de Nagoia deverá ser aprovado em nome da União,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
É aprovado, em nome da União, o Protocolo de Nagoia à Convenção sobre a Diversidade Biológica, relativo ao acesso aos recursos genéticos e à partilha justa e equitativa dos benefícios decorrentes da sua utilização.
O texto do Protocolo de Nagoia acompanha a presente decisão.
Artigo 2.o
O Presidente do Conselho é autorizado a designar a(s) pessoa(s) competente(s) para depositar, em nome da União, no que respeita a matérias da competência da União, o instrumento de aprovação previsto no artigo 33.o do Protocolo de Nagoia (4)
Ao mesmo tempo, essas pessoas devem depositar a declaração constante do anexo à presente decisão, em conformidade com o artigo 34.o, n.o 3, da Convenção sobre a Diversidade Biológica.
Artigo 3.o
A presente decisão entra em vigor na data da sua adoção.
Feito no Luxemburgo, em 14 de abril de 2014.


Input:
UITVOERINGSBESLUIT VAN DE COMMISSIE
van 17 december 2013
betreffende een financiële bijdrage van de Unie in de kosten van urgente maatregelen ter bestrijding van aviaire influenza in Duitsland, Italië en Nederland in 2012 en 2013 en in Denemarken en Spanje in 2013
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2013) 9084)
(Slechts de teksten in de Deense, de Duitse, de Italiaanse, de Nederlandse en de Spaanse taal zijn authentiek)
(2013/775/EU)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Beschikking 2009/470/EG van de Raad van 25 mei 2009 betreffende bepaalde uitgaven op veterinair gebied (1), en met name artikel 4,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Aviaire influenza is een besmettelijke virale ziekte bij pluimvee en andere in gevangenschap gehouden vogels die ernstige gevolgen heeft voor de rentabiliteit van de pluimveehouderij en die de handel binnen de Unie en de uitvoer naar derde landen verstoort.
(2)
Bij een uitbraak van aviaire influenza bestaat het risico dat de ziekteverwekker naar andere pluimveebedrijven in de betrokken lidstaat of via de handel in levend pluimvee of pluimveeproducten naar andere lidstaten en naar derde landen wordt verspreid.
(3)
Richtlijn 2005/94/EG van de Raad (2) betreffende communautaire maatregelen ter bestrijding van aviaire influenza voorziet in maatregelen die bij een uitbraak van de ziekte onmiddellijk door de lidstaten moeten worden toegepast om verdere verspreiding van het virus te voorkomen.
(4)
Overeenkomstig artikel 84 van Verordening (EU, Euratom) nr. 966/2012 van het Europees Parlement en de Raad (3) moet de vastlegging van een uitgave uit de begroting van de Unie worden voorafgegaan door een door de instelling of de door haar gedelegeerde autoriteiten vastgesteld financieringsbesluit waarin de essentiële elementen worden uiteengezet van de actie die een uitgave meebrengt.
(5)
Beschikking 2009/470/EG stelt de procedures vast voor de financiële bijdrage van de Unie in de kosten van specifieke veterinaire maatregelen, waaronder urgente maatregelen. Ingevolge artikel 4, lid 2, van die beschikking kunnen de lidstaten een financiële bijdrage ontvangen in de kosten van bepaalde maatregelen voor de uitroeiing van aviaire influenza.
(6)
In artikel 4, lid 3, eerste en tweede streepje, van Beschikking 2009/470/EG worden de percentages vastgesteld van de door de lidstaten gemaakte kosten die door de financiële bijdrage van de Unie kunnen worden gedekt.
(7)
Voor de betaling van een financiële bijdrage van de Unie in de kosten van urgente maatregelen voor de uitroeiing van aviaire influenza gelden de voorschriften van Verordening (EG) nr. 349/2005 van de Commissie van 28 februari 2005 tot vaststelling van voorschriften inzake de communautaire financiering van de in Beschikking 90/424/EEG van de Raad bedoelde urgente maatregelen en maatregelen ter bestrijding van bepaalde dierziekten (4).
(8)
Uitbraken van aviaire influenza hebben plaatsgevonden in Duitsland, Italië en Nederland in 2012 en 2013 en in Denemarken en Spanje in 2013. Duitsland, Italië, Nederland, Denemarken en Spanje hebben overeenkomstig Richtlijn 2003/85/EG van de Raad (5) maatregelen ter bestrijding van die uitbraken genomen.
(9)
De autoriteiten van Duitsland, Italië, Nederland, Denemarken en Spanje hebben de Commissie en de andere lidstaten in het kader van het Permanent Comité voor de voedselketen en de diergezondheid in kennis gesteld van de maatregelen die krachtens de wetgeving van de Unie inzake kennisgeving en uitroeiing van de ziekte zijn toegepast en van de resultaten daarvan.
(10)
De autoriteiten van Duitsland, Italië, Nederland, Denemarken en Spanje hebben dus voldaan aan hun technische en administratieve verplichtingen met betrekking tot de maatregelen zoals bedoeld in artikel 4, lid 2, van Beschikking 2009/470/EG en artikel 6 van Verordening (EG) nr. 349/2005.
(11)
Het juiste bedrag van de financiële bijdrage van de Unie kan nog niet worden vastgesteld, daar de verstrekte gegevens over de kosten van de schadeloosstellingen en over de huishoudelijke uitgaven slechts ramingen zijn.
(12)
De in dit besluit vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Permanent Comité voor de voedselketen en de diergezondheid,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
Financiële bijdrage van de Unie aan Denemarken, Duitsland, Spanje, Italië en Nederland
1. Aan Denemarken, Duitsland, Spanje, Italië en Nederland wordt een financiële bijdrage van de Unie verleend in de door die lidstaten gemaakte kosten voor krachtens artikel 4, leden 2 en 3, van Beschikking 2009/470/EG genomen maatregelen ter bestrijding van aviaire influenza in Duitsland, Italië en Nederland in 2012 en 2013 en in Denemarken en Spanje in 2013.
2. De in lid 1 bedoelde financiële bijdrage wordt vastgesteld in een later besluit volgens de procedure van artikel 40, lid 2, van Beschikking 2009/470/EG.
Artikel 2
Betalingsregeling
Aan Duitsland wordt een eerste tranche van 500 000 EUR betaald als deel van de financiële bijdrage van de Unie, als bedoeld in artikel 1, lid 1.
Aan Italië wordt een eerste tranche van 40 000 EUR voor 2012 en van 2 600 000 EUR voor 2013 betaald als deel van de financiële bijdrage van de Unie, als bedoeld in artikel 1, lid 1.
Aan Nederland wordt een eerste tranche van 210 000 EUR voor 2012 en van 250 000 EUR voor 2013 betaald als deel van de financiële bijdrage van de Unie, als bedoeld in artikel 1, lid 1.
Aan Denemarken wordt een eerste tranche van 33 000 EUR voor 2013 betaald als deel van de financiële bijdrage van de Unie, als bedoeld in artikel 1, lid 1.
Aan Spanje wordt een eerste tranche van 30 000 EUR voor 2013 betaald als deel van de financiële bijdrage van de Unie, als bedoeld in artikel 1, lid 1.
Artikel 3
Adressaten
Dit besluit is gericht tot het Koninkrijk Denemarken, de Bondsrepubliek Duitsland, het Koninkrijk Spanje,de Italiaanse Republiek en het Koninkrijk der Nederlanden.
Gedaan te Brussel, 17 december 2013.


Input:
ODLUKA VIJEĆA 2014/49/ZVSP
od 30. siječnja 2014.
o izmjeni Odluke 2011/72/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 29.,
budući da:
(1)
Vijeće je 31. siječnja 2011. donijelo Odluku 2011/72/ZVSP (1).
(2)
Mjere ograničavanja utvrđene u Odluci 2011/72/ZVSP primjenjuju se do 31. siječnja 2014. Na temelju preispitivanja te odluke, te mjere ograničavanja trebalo bi produljiti do 31. siječnja 2015.
(3)
Unosi za 45 osoba utvrđeni u Prilogu Odluci 2011/72/ZVSP trebali bi se zamijeniti te bi trebalo pružiti nova obrazloženja za navođenje tih osoba u prilogu.
(4)
Odluku 2011/72/ZVSP stoga bi trebalo izmijeniti na odgovarajući način,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Odluka 2011/72/ZVSP mijenja se kako slijedi:
(1)
Članak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 5.
Ova se Odluka primjenjuje do 31. siječnja 2015. Ona se stalno preispituje. Prema potrebi se može obnoviti ili izmijeniti ako Vijeće smatra da njezini ciljevi nisu ispunjeni.”;
(2)
Prilog se zamjenjuje tekstom iz Priloga ovoj Odluci.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 30. siječnja 2014.


Input:
UREDBA KOMISIJE (EU) št. 460/2014
z dne 5. maja 2014
o spremembi Uredbe (EU) št. 823/2012 glede datuma poteka veljavnosti registracije aktivne snovi ciflutrin
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS (1) ter zlasti drugega odstavka člena 17 Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Z Uredbo Komisije (EU) št. 823/2012 (2) je bil datum poteka veljavnosti registracije aktivne snovi ciflutrin, določen v Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 540/2011 (3), prestavljen na 31. oktober 2016, da bi lahko vložniki predložili zahtevek tri leta pred iztekom odobritve v skladu s členom 15(1) Uredbe (ES) št. 1107/2009.
(2)
Do roka ni bil predložen zahtevek za obnovitev registracije aktivne snovi ciflutrin.
(3)
Ker ni bil predložen zahtevek, je primerno kot datum poteka veljavnosti določiti prvi možni datum po prvotnem datumu poteka veljavnosti, določenem pred sprejetjem Uredbe (EU) št. 823/2012.
(4)
Uredbo (EU) št. 823/2012 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
(5)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Spremembe Uredbe (EU) št. 823/2012
Člen 1 Uredbe (EU) št. 823/2012 se spremeni:
1.
točka 2 se nadomesti z naslednjim:
„2.
31. oktober 2016 za aktivne snovi: deltametrin (vnos 40), 2,4-DB (vnos 47), beta-ciflutrin (vnos 48), iprodion (vnos 50), malein hidrazid (vnos 52), flurtamon (vnos 64), flufenacet (vnos 65), jodosulfuron (vnos 66), dimetenamid-p (vnos 67), pikoksistrobin (vnos 68), fostiazat (vnos 69), siltiofam (vnos 70) in Coniothyrium minitans sev CON/M/91-08 (DSM 9660) (vnos 71);“;
2.
doda se naslednja točka 5:
„5.
30. april 2014 za aktivno snov: ciflutrin (vnos 49).“
Člen 2
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 5. maja 2014


Input:
RÅDETS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 15 november 2013
om bemyndigande för Rumänien att fortsätta att tillämpa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt
(2013/676/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (1), särskilt artikel 395.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
av följande skäl:
(1)
Genom en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 13 mars 2013 ansökte Rumänien om en förlängning av en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG beträffande leverans av trävaror.
(2)
I enlighet med artikel 395.2 andra stycket i direktiv 2006/112/EG underrättade kommissionen övriga medlemsstater om Rumäniens ansökan genom en skrivelse av den 17 juni 2013. Genom en skrivelse av den 18 juni 2013 underrättade kommissionen Rumänien om att alla nödvändiga uppgifter förelåg för att handlägga ansökan.
(3)
Enligt huvudregeln i artikel 193 i direktiv 2006/112/EG ska den beskattningsbara person som levererar varor eller tillhandahåller tjänster betala mervärdesskatten till skattemyndigheterna.
(4)
Genom rådets genomförandebeslut 2010/583/EU (2) bemyndigades Rumänien att tillämpa en avvikande åtgärd i enlighet med artikel 395 i direktiv 2006/112/EG för att utse mottagaren som betalningsskyldig för mervärdesskatten vid leverans av trävaror av beskattningsbara personer.
(5)
Före det tidigare bemyndigandet att tillämpa omvänd skatteskyldighet på leverans av trävaror hade det uppstått problem på virkesmarknaden i Rumänien på grund av marknadens och de berörda företagens särskilda karaktär. Det finns ett stort antal små företag som det har varit svårt för de rumänska myndigheterna att kontrollera. Att utse mottagaren som betalningsskyldig för mervärdesskatten medförde enligt de rumänska myndigheterna att vissa typer av skatteflykt och skatteundandragande inom denna sektor förhindrades och är därför fortfarande motiverat.
(6)
Åtgärden står i proportion till de eftersträvade målen eftersom avsikten inte är att den ska tillämpas generellt utan endast på mycket särskilda verksamheter i en sektor där avsevärda problem förekommer när det gäller skatteflykt eller skatteundandragande.
(7)
Åtgärden bör enligt kommissionens uppfattning inte ha någon negativ inverkan när det gäller att förebygga bedrägeri i detaljhandelsledet eller i andra sektorer eller andra medlemsstater.
(8)
Bemyndigandet bör vara tidsbegränsat fram till och med den 31 december 2016.
(9)
Om Rumänien ansöker om en ytterligare förlängning efter 2016 ska en rapport lämnas in tillsammans med ansökan om förlängning till kommissionen senast den 1 april 2016. Mot bakgrund av erfarenheterna fram till den dagen ska en bedömning göras om avvikelsen fortfarande är motiverad.
(10)
Avvikelsen har ingen negativ inverkan på de delar av unionens egna medel som härrör från mervärdesskatt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Genom avvikelse från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG bemyndigas härmed Rumänien att till och med den 31 december 2016 som betalningsskyldig för mervärdesskatt utse den beskattningsbara person till vilken de varor eller tjänster som avses i artikel 2 i detta beslut levereras respektive tillhandahålls.
Artikel 2
Den avvikelse som avses i artikel 1 ska tillämpas på leverans av trävaror av beskattningsbara personer, inbegripet timmer på rot, rundvirke eller kluven ved, brännvirke, trävaror samt kantat eller flisat trä och trä i obearbetat, bearbetat eller halvförädlat skick.
Artikel 3
En ansökan om förlängning av den åtgärd som föreskrivs i detta beslut ska lämnas till kommissionen senast den 1 april 2016 och ska åtföljas av en rapport som innehåller en bedömning av åtgärdens effektivitet och en bedömning av risken för bedrägeri i träsektorn.
Artikel 4
Detta beslut riktar sig till Rumänien.
Utfärdat i Bryssel den 15 november 2013.


Input:
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
оd 12. lipnja 2014.
o izmjeni Odluke 2011/163/EU o odobravanju planova koje su dostavile treće zemlje u skladu s člankom 29. Direktive Vijeća 96/23/EZ
(priopćena pod brojem dokumenta C(2014) 3772)
(Tekst značajan za EGP)
(2014/355/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 96/23/EZ od 29. travnja 1996. o mjerama za praćenje određenih tvari i njihovih ostataka u živim životinjama i proizvodima životinjskog podrijetla i o stavljanju izvan snage direktiva 85/358/EEZ i 86/469/EEZ i odluka 89/187/EEZ i 91/664/EEZ (1), a posebno njezin članak 29. stavak 1. četvrti podstavak i članak 29. stavak 2.,
budući da:
(1)
Direktivom 96/23/EZ utvrđuju se mjere za praćenje tvari i skupina rezidua navedenih u Prilogu I. ove Odluke. Tom se Direktivom od trećih zemalja iz kojih je državama članicama dozvoljeno uvoziti životinje i proizvode životinjskog podrijetla obuhvaćene tom Direktivom zahtjeva da dostave plan u kojem se navode jamstva koja one nude u pogledu praćenja rezidua. Taj plan mora sadržavati u najmanju ruku skupinu rezidua i tvari koje su navedene u Prilogu I. toj Direktivi.
(2)
Odlukom Komisije 2011/163/EU (2) odobravaju se planovi iz članka 29. Direktive 96/23/EZ („planovi”) koje dostavljaju određene treće zemlje navedene u tom Prilogu za životinje i proizvode životinjskog podrijetla navedene na tom popisu.
(3)
U skladu s planovima koje su nedavno dostavile određene treće zemlje i dodatnim informacijama koje je Komisija prikupila, potrebno je ažurirati popis trećih zemalja iz kojih je državama članicama dozvoljeno uvoziti određene životinje i proizvode životinjskog podrijetla, kako je predviđeno Direktivom 96/23/EZ i trenutačno navedeno u Prilogu Odluci 2011/163/EU („popis”).
(4)
Otoci Pitcairn Komisiji su dostavili plan koji se odnosi na med. Tim se planom daju dovoljna jamstva i treba ga odobriti. Stoga je u popis potrebno uvrstiti unos o Otocima Pitcairn koji se odnosi na med.
(5)
Ruanda je Komisiji dostavila plan koji se odnosi na med. Tim se planom daju dovoljna jamstva i treba ga odobriti. Stoga je u popis potrebno uvrstiti unos o Ruandi koji se odnosi na med.
(6)
Ukrajina je Komisiji dostavila plan koji se odnosi na govedinu i svinjetinu. Tim se planom daju dovoljna jamstva i treba ga odobriti. Stoga je u popis potrebno uvrstiti unose o Ukrajini koji se odnose na govedinu i svinjetinu.
(7)
Ujedinjeni Arapski Emirati trenutačno se nalaze na popisu u odnosu na akvakulturu i mlijeko (samo devino mlijeko). Međutim, Ujedinjeni Arapski Emirati nisu dostavili plan kako je utvrđeno člankom 29. Direktive 96/23/EZ za akvakulturu. Stoga je s popisa potrebno ukloniti unos o Ujedinjenim Arapskim Emiratima koji se odnosi na akvakuturu.
(8)
Odluku 2011/163/EU treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.
(9)
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Prilog Odluci 2011/163/EU zamjenjuje se tekstom iz Priloga ovoj Odluci.
Članak 2.
Ova je Odluka upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. lipnja 2014.