Input:
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 250/2014,
annettu 26 päivänä helmikuuta 2014,
ohjelman perustamisesta Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisen alalla toteutettavien toimien tukemiseksi (Herkules III -ohjelma) ja päätöksen N:o 804/2004/EY kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 325 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Unioni ja jäsenvaltiot ovat asettaneet tavoitteekseen torjua petoksia, lahjontaa ja muuta unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavaa laitonta toimintaa, mihin sisältyy myös savukkeiden salakuljetus ja väärentäminen. Jotta voidaan parantaa varainkäytön pitkän aikavälin vaikutuksia ja välttää päällekkäisyyttä, unionin tasolla ja jäsenvaltioiden viranomaisten välillä olisi varmistettava tiivis ja säännöllinen yhteistyö ja koordinointi.
(2)
Parempaa tiedottamista, erikoiskoulutuksen, kuten vertailevan oikeustieteen koulutuksen, järjestämistä ja teknisen ja tieteellisen avun toimittamista koskevilla toimilla voidaan parantaa tuntuvasti unionin taloudellisten etujen suojaa ja samalla auttaa saavuttamaan yhtäläinen suoja kaikkialla unionissa.
(3)
Tukemalla aiemmin tällaisia hankkeita Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 804/2004/EY (3) (Herkules-ohjelma), jota muutettiin ja jonka voimassaoloa jatkettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 878/2007/EY (Herkules II -ohjelma) (4), on voitu tehostaa unionin ja jäsenvaltioiden toimia petosten, lahjonnan ja muun unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavan laittoman toiminnan torjumiseksi.
(4)
Komissio on teettänyt Herkules II -ohjelman tavoitteiden saavuttamista koskevan arvioinnin, jossa selvitettiin ohjelman panoksia ja tuotoksia.
(5)
Komissio teki vuonna 2011 vaikutusten arvioinnin selvittääkseen, pitäisikö ohjelmaa jatkaa.
(6)
Petosten, lahjonnan ja muun unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavan laittoman toiminnan, mukaan lukien savukkeiden salakuljetus ja väärentäminen, torjumiseksi toteutettavien unionin ja jäsenvaltioiden tason toimien jatkamiseksi ja kehittämiseksi edelleen, ja kun otetaan myös huomioon tiukan budjettikurin asettamat uudet haasteet, olisi hyväksyttävä uusi ohjelma, jäljempänä ’ohjelma’.
(7)
Ohjelma olisi toteutettava ottaen huomioon komission 6 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyssä tiedonannossa ”Savukkeiden salakuljetuksen ja tupakkatuotteiden muun laittoman kaupan tehokkaampi torjunta - Kokonaisvaltainen EU:n strategia” esitetyt suositukset ja toimenpiteet.
(8)
Ohjelma olisi pantava täytäntöön noudattaen täysimääräisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU, Euratom) N:o 966/2012 (5). Mainitun asetuksen mukaisesti avustuksen tarkoituksena on tukea taloudellisesti toimintaa, jolla edistetään unionin toimintapoliittisen tavoitteen toteutumista eikä sen yksinomaisena tarkoituksena saa olla laitteistojen hankkiminen.
(9)
Ohjelman olisi oltava avoin unioniin liittymässä oleville valtioille, ehdokasmaille ja mahdollisille jäsenehdokkaille, joita varten on laadittu liittymistä valmisteleva strategia, sekä Euroopan naapuruuspolitiikan kumppanimaille, jos kyseisten maiden asiaa koskeva lainsäädäntö ja hallintomenetelmät on yhdenmukaistettu riittävän lähelle unionin lainsäädäntöä ja hallintomenetelmiä, kunkin valtion ja maan osalta puitesopimuksissa, assosiaationeuvostojen päätöksissä tai vastaavanlaisissa sopimuksissa vahvistettujen unionin ohjelmiin osallistumista koskevien yleisten periaatteiden ja yleisten ehtojen ja sääntöjen mukaisesti, sekä Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) maille, jotka osallistuvat Euroopan talousalueeseen (ETA).
(10)
Komission olisi esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle riippumaton väliarviokertomus ohjelman toteuttamisesta ja lopullinen arviointikertomus ohjelman tavoitteiden saavuttamisesta. Komission olisi lisäksi toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain tiedot ohjelman täytäntöönpanosta, mukaan luettuina rahoitettujen toimenpiteiden tulokset sekä tiedot ohjelman yhteensopivuudesta ja täydentävyydestä muihin asianomaisiin unionin tason ohjelmiin ja toimiin verrattuna.
(11)
Tämä asetus on toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukainen. Ohjelmalla olisi helpotettava jäsenvaltioiden keskinäistä ja komission ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi käyttämällä resursseja tehokkaammin, kuin se on mahdollista kansallisella tasolla. Unionin tason toimet ovat tarpeellisia ja oikeutettuja, koska niillä selvästi autetaan jäsenvaltioiden kollektiivisia pyrkimyksiä suojella unionin yleistä talousarviota ja kansallisia talousarvioita ja kannustetaan käyttämään unionin yhteisiä rakenteita, joilla lisätään toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä ja tietojenvaihtoa. Ohjelma ei saisi kuitenkaan vaikuttaa jäsenvaltioiden velvollisuuksiin.
(12)
Ohjelman olisi oltava voimassa seitsemän vuotta, jotta sen kesto olisi yhdenmukainen neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (6) säädetyn monivuotisen rahoituskehyksen keston kanssa.
(13)
Jotta varoja voitaisiin kohdentaa jossain määrin joustavasti, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti varojen ohjeellisen kohdentamisen tarkistamiseksi. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(14)
Komission olisi annettava vuotuiset työohjelmat, joissa esitetään rahoitettavat toimet, valinta- ja avustusperusteet ja poikkeukselliset ja asianmukaisesti perustellut tapaukset, joissa yhteisrahoitusosuus on enintään 90 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kuten sellaisia jäsenvaltioita koskevat tapaukset, jotka ovat unionin taloudellisten etujen suhteen alttiita suurille riskeille. Komission olisi keskusteltava jäsenvaltioiden kanssa tämän asetuksen soveltamisesta komission päätöksellä 94/140/EY (7) perustetun petollisen menettelyn torjunnan yhteensovittamista käsittelevän neuvoa-antavan komitean puitteissa.
(15)
Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä lisäämään rahoitusosuuksiaan ohjelman nojalla myönnettyjen avustusten yhteisrahoitusosuudesta.
(16)
Komission olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vuotuiset työohjelmat ovat johdonmukaisia muiden unionin rahoittamien asiaan liittyvien ohjelmien kanssa ja täydentävät niitä, erityisesti tullialalla, jotta tämän ohjelman toimien kokonaisvaikutusta vahvistettaisiin ja vältettäisiin päällekkäisyydet muiden ohjelmien kanssa.
(17)
Tässä asetuksessa vahvistetaan ohjelman koko keston ajaksi rahoituspuitteet, joita budjettivallan käyttäjä pitää talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (8) 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena ohjeenaan vuotuisessa talousarviomenettelyssä.
(18)
Unionin taloudellisia etuja olisi menojen hallinnoinnin kaikissa vaiheissa suojattava oikeasuhteisin toimenpitein, joita ovat sääntöjenvastaisuuksien ehkäiseminen, havaitseminen ja tutkiminen sekä hukattujen, aiheettomasti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen takaisinperintä ja soveltuvin osin hallinnolliset ja taloudelliset seuraamukset.
(19)
Päätös N:o 804/2004/EY olisi kumottava. Mainitun päätöksen nojalla toteutettaviin toimiin liittyvien taloudellisten velvoitteiden ja kyseisessä päätöksessä yksilöityjen raportointivelvollisuuksien saattamiseksi päätökseen olisi hyväksyttävä siirtymäsäännökset.
(20)
On asianmukaista varmistaa joustava ja keskeytyksetön siirtyminen Herkules II -ohjelman ja tämän ohjelman välillä sekä yhdenmukaistaa ohjelman kesto asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 kanssa. Tästä syystä tätä ohjelmaa olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Perustetaan ajanjaksoksi, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2014 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2020, monivuotinen toimintaohjelma ”Herkules III”, jäljempänä ’ohjelma’, jolla tuetaan toimia petoksia, lahjontaa ja muuta unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavaa laitonta toimintaa vastaan.
2 artikla
Lisäarvo
Ohjelmalla edistetään
a)
toimien kehittämistä unionin ja jäsenvaltioiden tasolla petosten, lahjonnan ja muun unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavan laittoman toiminnan torjumiseksi, mukaan lukien savukkeiden salakuljetuksen ja väärentämisen torjunta;
b)
rajat ylittävän yhteistyön ja koordinoinnin lisäämistä unionin tasolla, jäsenvaltioiden viranomaisten, komission ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) välillä ja erityisesti rajat ylittävien operaatioiden tehostamista;
c)
petosten, lahjonnan ja muun unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavan laittoman toiminnan tehokasta torjuntaa tarjoamalla yhteistä erikoiskoulutusta kansallisille ja alueellisille viranomaisille ja muille sidosryhmille.
Ohjelmalla saavutetaan erityisesti säästöjä, jotka ovat seurausta sidosryhmien käyttämien erikoislaitteiden ja tietokantojen yhteishankinnoista ja erikoiskoulutuksen järjestämisestä.
3 artikla
Yleistavoite
Ohjelman yleistavoitteena on suojata unionin taloudellisia etuja ja siten parantaa unionin talouden kilpailukykyä ja varmistaa veronmaksajien rahojen suojaaminen.
4 artikla
Erityistavoite
Ohjelman erityistavoitteena on petosten, lahjonnan ja muun unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavan laittoman toiminnan ehkäisy ja torjunta.
Erityistavoitteen saavuttamista mitataan muun muassa tavoitetasojen ja perusskenaarioiden avulla seuraavien tärkeimpien tulosindikaattoreiden perusteella:
a)
yhteisten toimien ja rajat ylittävien operaatioiden seurauksena havaituissa petostapauksissa tehtyjen takavarikkojen, menetetyksi tuomitsemisten ja takaisinperittyjen summien määrä;
b)
yhteisesti rahoitettujen teknisten laitteiden tuoma lisäarvo ja tosiasiallinen käyttö;
c)
teknisen materiaalin avulla saatuja tuloksia koskevien tietojen vaihto jäsenvaltioiden kesken;
d)
koulutustoimien määrä ja tyyppi, erityiskoulutus mukaan luettuna.
5 artikla
Operatiiviset tavoitteet
Ohjelman operatiiviset tavoitteet ovat seuraavat:
a)
parannetaan petosten ja muun laittoman toiminnan ehkäisyä ja tutkintaa nykyisestä lisäämällä rajat ylittävää ja monialaista yhteistyötä;
b)
parannetaan unionin taloudellisten etujen suojaamista petoksilta helpottamalla tietojen, kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa sekä henkilövaihtoja;
c)
tehostetaan petosten ja muun laittoman toiminnan torjuntaa antamalla teknistä ja operatiivista tukea kansallisissa tutkimuksissa, erityisesti tulli- ja lainvalvontaviranomaisille;
d)
vähennetään nykyisin tiedossa olevaa unionin taloudellisten etujen altistumista petoksille, lahjonnalle ja muulle laittomalle toiminnalle, jotta rajoitetaan laittoman talouden syntymistä keskeisillä riskialueilla, kuten järjestäytynyt petostoiminta, savukkeiden salakuljetus ja väärentäminen mukaan luettuina;
e)
kehitetään pitemmälle unionin taloudellisten etujen oikeudellista suojaa petoksia vastaan edistämällä oikeusvertailevaa analyysia.
6 artikla
Rahoituskelpoiset elimet
Kukin seuraavista elimistä on oikeutettu ohjelman mukaiseen unionin rahoitukseen:
a)
7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun osallistujamaan kansalliset tai alueelliset viranomaiset, jotka edistävät unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi toteutettavan unionin toiminnan tehostamista;
b)
tutkimus- ja koulutuslaitokset ja voittoa tavoittelemattomat yhteisöt, jotka ovat harjoittaneet toimintaa vähintään vuoden ajan 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa osallistujamaassa ja jotka edistävät unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi toteutettavan unionin toiminnan tehostamista.
7 artikla
Ohjelmaan osallistuminen
1. Osallistujamaita ovat jäsenvaltiot ja 2 kohdassa tarkoitetut maat, jäljempänä ’osallistujamaat’.
2. Ohjelmaan voivat osallistua kaikki seuraavat maat:
a)
unioniin liittymässä olevat valtiot, ehdokasmaat ja mahdolliset jäsenehdokkaat, joita varten on laadittu liittymistä valmisteleva strategia, kyseisten valtioiden ja maiden osalta puitesopimuksissa, assosiaationeuvostojen päätöksissä tai vastaavanlaisissa sopimuksissa vahvistettujen unionin ohjelmiin osallistumista koskevien yleisten periaatteiden ja yleisten ehtojen ja sääntöjen mukaisesti;
b)
Euroopan naapuruuspolitiikan kumppanimaat, jos kyseisten maiden asiaa koskeva lainsäädäntö ja hallintomenetelmät ovat riittävän lähellä unionin lainsäädäntöä ja hallintomenetelmiä. Kyseiset kumppanimaat osallistuvat ohjelmaan niiden sääntöjen mukaisesti, jotka määritellään näiden maiden kanssa sen jälkeen, kun niiden kanssa on tehty unionin ohjelmiin osallistumista koskevat puitesopimukset;
c)
Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) maat, jotka osallistuvat Euroopan talousalueeseen (ETA) Euroopan talousaluetta koskevassa sopimuksessa määrättyjen ehtojen mukaisesti.
3. Kaakkois-Euroopan maita koskevassa vakautus- ja assosiaatioprosessissa mukana olevien maiden, Venäjän federaation ja tiettyjen maiden, joiden kanssa unioni on tehnyt sopimuksen keskinäisestä avunannosta petoksiin liittyvissä tapauksissa, edustajat sekä kansainvälisten järjestöjen ja muiden asiaan liittyvien järjestöjen edustajat voivat osallistua ohjelman puitteissa järjestettyihin toimiin, kun se on hyödyllistä 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen yleis- ja erityistavoitteiden saavuttamisen kannalta. Kyseiset edustajat osallistuvat ohjelmaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 asiaan liittyvien säännösten mukaisesti.
8 artikla
Tukikelpoiset toimet
Ohjelmasta myönnetään 11 artiklassa tarkoitetuissa vuotuisissa työohjelmissa vahvistettujen ehtojen mukaisesti asianmukaista taloudellista tukea seuraaviin toimiin:
a)
jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tekninen avustaminen yhdellä tai useammalla seuraavista toimista:
i)
tarjoamalla erikoisosaamista, teknisesti edistyksellisiä erikoislaitteita ja tehokkaita tietotekniikkavälineitä, jotka helpottavat rajat ylittävää yhteistyötä ja yhteistyötä komission kanssa;
ii)
takaamalla tarvittava tuki ja helpottamalla tutkimuksia, erityisesti yhteisten tutkimusryhmien perustamista ja rajat ylittäviä operaatioita;
iii)
tukemalla jäsenvaltioiden valmiuksia varastoida ja tuhota takavarikoituja savukkeita sekä riippumattomia palveluja takavarikoitujen savukkeiden analysoimiseksi;
iv)
lisäämällä henkilövaihtoja erityishankkeissa, erityisesti savukkeiden salakuljetuksen ja väärentämisen torjunnan alalla;
v)
antamalla jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisille ja erityisesti tulliviranomaisille teknistä ja operatiivista tukea, kun ne torjuvat unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavaa rajat ylittävää laitonta toimintaa ja petoksia;
vi)
luomalla tietotekniikkakapasiteettia osallistujamaissa siten, että kehitetään ja tarjotaan erityisiä tietokantoja ja tietotekniikkavälineitä, jotka helpottavat tietoihin pääsyä ja niiden analysointia;
vii)
lisäämällä tietojenvaihtoa, kehittämällä ja tarjoamalla tietoteknisiä välineitä tutkimuksia varten ja valvomalla tiedustelutoimintaa;
b)
kohdennetun erikoiskoulutuksen, riskianalyysiä käsittelevien työpajojen ja tarvittaessa konferenssien järjestäminen, jolla on yksi tai useampi seuraavista tavoitteista:
i)
unionin ja jäsenvaltioiden kansallisten mekanismien paremman tuntemuksen lisääminen;
ii)
kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihtaminen, johon osallistuvat osallistujamaiden viranomaiset, mukaan lukien erikoistuneet lainvalvontayksiköt, sekä 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen kansainvälisten järjestöjen edustajat;
iii)
osallistujamaiden sekä 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen kansainvälisten järjestöjen edustajien toimien koordinointi;
iv)
erityisesti riskien parempaa tunnistamista tutkimuksissa koskevan tiedon levittäminen;
v)
merkittävän tutkimustoiminnan kehittäminen, selvitykset mukaan lukien;
vi)
käytännön työtä tekevien ja tutkijoiden välisen yhteistyön parantaminen;
vii)
unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevan tietoisuuden lisääminen tuomarikunnan ja muiden oikeusalan ammattiryhmien keskuudessa;
c)
muut toimet, jotka eivät kuulu tämän artiklan a tai b alakohdan soveltamisalaan mutta sisältyvät 11 artiklassa tarkoitettuihin vuotuisiin työohjelmiin ja jotka ovat välttämättömiä 3, 4 ja 5 artiklassa säädettyjen yleis-, erityis- ja operatiivisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
II LUKU
RAHOITUSKEHYS
9 artikla
Rahoituspuitteet
1. Ohjelman toteuttamiseen varatut rahoituspuitteet ajanjaksoksi, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2014 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2020, ovat 104 918 000 euroa käypinä hintoina.
Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuotuiset määrärahat monivuotisen rahoituskehyksen rajoissa.
2. Ohjelman rahoituspuitteiden mukaisesti kohdennetaan 8 artiklassa lueteltuihin tukikelpoisiin toimiin ohjeelliset määrät liitteessä kunkin toimityypin osalta vahvistettujen prosenttiosuuksien puitteissa. Komissio voi poiketa liitteessä säädetystä varojen ohjeellisesta kohdentamisesta, mutta se ei voi lisätä rahoituspuitteiden kohdennettua osuutta yli 20 prosentilla kunkin toimityypin osalta.
Jos kyseisen 20 prosentin rajan ylittäminen osoittautuu välttämättömäksi, komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä 14 artiklan mukaisesti liitteessä vahvistetun varojen ohjeellisen kohdentamisen muuttamiseksi.
10 artikla
Rahoitustuen ja yhteisrahoituksen tyypit
1. Komissio toteuttaa ohjelman asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisesti.
2. Ohjelmasta annettava rahoitustuki 8 artiklassa luetelluille rahoituskelpoisille toimille myönnetään
a)
avustuksina;
b)
julkisina hankintoina;
c)
kulukorvauksina 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuille edustajille ohjelman nojalla toteutettuihin toimiin osallistumisesta.
3. Avustussopimus ei saa koostua ainoastaan laitteiden ostamisesta.
4. Ohjelman puitteissa myönnettyjen avustusten yhteisrahoitusosuus voi olla enintään 80 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, jotka määritellään 11 artiklassa tarkoitetuissa vuotuisissa työohjelmissa, kuten sellaisia jäsenvaltioita koskevat tapaukset, jotka ovat unionin taloudellisten etujen suhteen alttiita suurille riskeille, yhteisrahoitusosuus on enintään 90 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
11 artikla
Vuotuiset työohjelmat
Komissio hyväksyy ohjelman toteuttamista varten vuotuiset työohjelmat. Työohjelmissa varmistetaan, että 3, 4 ja 5 artiklassa säädetyt yleis-, erityis- ja operatiiviset tavoitteet toteutetaan johdonmukaisesti, ja niissä esitetään odotetut tulokset, toteutusmenetelmä ja varojen kokonaismäärä. Avustusten osalta vuotuisissa työohjelmissa on mainittava rahoitetut toimet, valinta- ja avustusperusteet ja yhteisrahoituksen enimmäismäärä.
Ohjelmassa viestintään osoitetuilla varoilla edistetään myös unionin poliittisia painopisteitä koskevaa viestintää siltä osin kun ne liittyvät 3 artiklassa säädettyyn yleistavoitteisiin.
12 artikla
Unionin taloudellisten etujen suojaaminen
1. Komissio varmistaa asianmukaisin toimenpitein, että tämän asetuksen mukaisesti rahoitettavia toimia toteutettaessa unionin taloudellisia etuja suojataan petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja, jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan, perimällä aiheettomasti maksetut määrät takaisin sekä tarvittaessa käyttämällä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia hallinnollisia ja taloudellisia seuraamuksia.
2. Komissiolla ja sen edustajilla sekä tilintarkastustuomioistuimella on valtuudet tehdä kaikkien unionilta tämän ohjelman mukaisesti rahoitusta saaneiden avustuksensaajien, toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta asiakirjoihin perustuvia ja paikalla suoritettavia tarkastuksia.
3. OLAF voi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 (9) ja neuvoston asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 (10) vahvistettujen säännösten ja menettelyjen mukaisesti tehdä tutkimuksia, mukaan luettuina paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja todentamiset, selvittääkseen, onko ohjelman mukaisesti rahoitettuun avustussopimukseen tai -päätökseen taikka sopimukseen liittynyt unionin taloudellisia etuja vahingoittavia petoksia, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa.
4. Tämän asetuksen täytäntöönpanosta johtuviin yhteistyösopimuksiin kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa, sopimuksiin, avustussopimuksiin ja avustuspäätöksiin on sisällytettävä määräyksiä, joissa nimenomaisesti annetaan komissiolle, tilintarkastustuomioistuimelle ja OLAFille valtuudet tehdä tällaisia tarkastuksia ja tutkimuksia kukin oman toimivaltansa mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1, 2 ja 3 kohdan soveltamista.
III LUKU
SEURANTA, ARVIOINTI JA SIIRRETTY SÄÄDÖSVALTA
13 artikla
Seuranta ja arviointi
1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain tiedot ohjelman täytäntöönpanosta, mukaan lukien saavutetuista ohjelman tavoitteista ja tuloksista. Annettuihin tietoihin sisällytetään tiedot komission ja jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä ja koordinoinnista sekä ohjelman yhteensopivuudesta ja täydentävyydestä suhteessa muihin asiaan liittyviin unionin tason ohjelmiin ja toimiin. Komissio antaa jatkuvasti myös asiaa koskevilla verkkosivuillaan tietoja ohjelman nojalla tuettujen toimintojen tuloksista varojen käytön avoimuuden lisäämiseksi.
2. Komissio tekee ohjelman toteuttamisesta perusteellisen arvion ja esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle
a)
31 päivään joulukuuta 2017 mennessä toiminnan uusimista, muuttamista tai toimien keskeyttämistä koskevan päätöksen tekemistä varten riippumattoman väliarviointikertomuksen, jossa käsitellään kaikkien toimien tavoitteiden saavuttamista, tuloksia ja vaikutuksia, resurssien käytön vaikuttavuutta ja tehokkuutta ja sen unionille tuomaa lisäarvoa; väliarviointikertomuksessa on lisäksi käsiteltävä yksinkertaistamisen mahdollisuuksia, ohjelman sisäistä ja ulkoista johdonmukaisuutta, sitä, ovatko kaikki ohjelman tavoitteet edelleen merkityksellisiä, sekä sitä, miten toimilla on osaltaan edistetty unionin painopisteiden eli älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun toteutumista; siinä on myös otettava huomioon Herkules II -ohjelman tavoitteiden saavuttamista koskevan arvioinnin tulokset;
b)
31 päivään joulukuuta 2021 mennessä lopullisen arviointikertomuksen ohjelman tavoitteiden saavuttamisesta sekä sen tuomasta lisäarvosta; lisäksi ohjelman pitkän aikavälin vaikutukset ja tulosten kestävyys arvioidaan, ja tämä arvio otetaan huomioon päätöksessä seuraavan ohjelman mahdollisesta uusimisesta, muuttamisesta tai keskeyttämisestä.
3. Kaikkien osallistuvien maiden ja muiden edunsaajien on toimitettava komissiolle kaikki tarvittavat tiedot avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden lisäämiseksi sekä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun ohjelman seurannan ja arvioinnin, joka koskee myös yhteistyötä ja koordinointia, mahdollistamiseksi.
14 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 21 päivästä maaliskuuta 2014 alkaen seitsemän vuoden ajaksi tämän asetuksen 9 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 9 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 9 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
IV LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
15 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätös N:o 804/2004/EY.
Mainitun päätöksen nojalla toteutettuihin toimiin liittyvät taloudelliset velvoitteet ja siinä yksilöidyt raportointivelvollisuudet kuuluvat kuitenkin edelleen mainitun päätöksen soveltamisalaan kyseisten velvoitteiden päätökseen saattamiseen asti.
16 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 26 päivänä helmikuuta 2014.


Input:
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 155/2014,
annettu 19 päivänä helmikuuta 2014,
muiden kuin sairauden riskin vähentämiseen ja lasten kehitykseen ja terveyteen viittaavien elintarvikkeita koskevien tiettyjen terveysväitteiden hyväksynnän epäämisestä
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1924/2006 (1) ja erityisesti sen 18 artiklan 5 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 1924/2006 mukaan elintarvikkeita koskevat terveysväitteet ovat kiellettyjä, jollei komissio ole hyväksynyt niitä kyseisen asetuksen mukaisesti ja jolleivät ne sisälly sallittujen väitteiden luetteloon.
(2)
Asetuksessa (EY) N:o 1924/2006 säädetään myös, että elintarvikealan toimijat voivat toimittaa terveysväitteiden hyväksyntää koskevat hakemukset jäsenvaltion toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle. Toimivaltaisen kansallisen viranomaisen on toimitettava edellytysten mukaiset hakemukset eteenpäin Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle EFSAlle, jäljempänä ’elintarviketurvallisuusviranomainen’, tieteellistä arviointia varten sekä komissiolle ja jäsenvaltioille tiedoksi.
(3)
Elintarviketurvallisuusviranomaisen on annettava lausunto kyseisestä terveysväitteestä.
(4)
Komissio tekee päätöksen terveysväitteiden hyväksymisestä ottaen huomioon elintarviketurvallisuusviranomaisen antaman lausunnon.
(5)
Vitabiotics Ltd toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski L-tyrosiinin vaikutuksia ja osuutta dopamiinin normaalissa synteesissä (kysymys EFSA-Q-2011-00319) (2). Hakijan esittämä väite oli seuraava: ”L-tyrosiini on välttämätön dopamiinin luonnolliselle muodostumiselle”.
(6)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 20 päivänä heinäkuuta 2011 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa todettiin, että L-tyrosiinin roolia katekoliamiinien normaalissa synteesissä on väestötasolla jo käsitelty myönteisin tuloksin aiemmassa lausunnossa (3) asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen väitteiden arvioinnin yhteydessä ja että L-tyrosiini on kaikkien katekoliamiinien, myös dopamiinin, synteesin lähtökohta. Näin ollen elintarviketurvallisuusviranomainen tuli siihen johtopäätökseen, että riittävän proteiinipitoisen ruokavalion yhteydessä tapahtuvan L-tyrosiinin nauttimisen ja dopamiinin normaaliin synteesiin kohdistuvan vaikutuksen välinen syy-seuraussuhde on osoitettu todeksi, ja ehdotti asianmukaisiksi käyttöedellytyksiksi, että ”elintarvikkeen olisi oltava vähintään proteiinin lähde asetuksen (EY) N:o 1924/2006 liitteessä tarkoitetulla tavalla”.
(7)
Komissio ja jäsenvaltiot ovat pohtineet, olisiko näitä johtopäätöksiä ilmentävä terveysväite hyväksyttävä ehdotettujen käyttöedellytysten mukaisessa käytössä, sillä hyväksyntä voidaan perustellusti jättää antamatta myös, jos terveysväitteet eivät ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 muiden yleisten ja erityisten vaatimusten mukaisia, vaikka elintarviketurvallisuusviranomaisen tieteellinen arviointi olisikin myönteinen. Komission pyydettyä selvennyksiä muun muassa L-tyrosiinia koskevan terveysväitteen tueksi esitettyyn näyttöön ja ehdotettuihin käyttöedellytyksiin elintarviketurvallisuusviranomainen totesi 9 päivänä marraskuuta 2012 antamassaan vastauksessa, että sen kyseistä väitettä koskevat päätelmät perustuivat proteiinissa olevan L-tyrosiinin tunnettuun biokemialliseen rooliin. Lisäksi se totesi, ettei se esitetyn näytön perusteella voi ilmoittaa sellaista L-tyrosiinin päiväsaannin määrää, joka on tarpeen kyseisten myönteisen fysiologisen vaikutuksen tuottamiseksi. Tämän vuoksi ei ole mahdollista vahvistaa kyseisen väitteen osalta erityisiä käyttöedellytyksiä sen varmistamiseksi, että lopputuotteeseen sisältyy asetuksen (EY) N:o 1924/2006 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdan mukaisesti L-tyrosiinia sellainen määrä, joka saa aikaan kyseisen myönteisen fysiologisen vaikutuksen. Kun tällaiset erityiset käyttöedellytykset puuttuvat, väitteessä tarkoitetun aineen myönteistä vaikutusta ei voida taata, ja näin ollen kyseinen väite voisi johtaa kuluttajaa harhaan. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(8)
Pierre Fabre Dermo-Cosmétique toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski raudan nauttimista ja normaalin hiustenkasvun ylläpitämistä (kysymys EFSA-Q-2012-00059) (4). Hakijan esittämä väite oli seuraava: ”Liiallinen hiustenlähtö muilla kuin vaihdevuosi-ikäisillä naisilla”.
(9)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 15 päivänä maaliskuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa tultiin siihen johtopäätökseen, että esitettyjen tietojen perusteella raudan nauttimisen ja normaalin hiustenkasvun ylläpitämisen välistä syy-seuraussuhdetta ei ollut osoitettu todeksi. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(10)
Biocodex toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski sitrulliinimalaatin nauttimista ja nopeampaa palautumista lihasväsymyksestä liikunnan jälkeen (kysymys EFSA-Q-2011-00931) (5). Hakijan esittämä väite oli seuraava: ”Adenosiinitrifosfaattitason (ATP-tason) ylläpitäminen vähentämällä liiallista maitohappotuotantoa lihasväsymyksestä palautumista varten”.
(11)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 11 päivänä toukokuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa tultiin siihen johtopäätökseen, että esitettyjen tietojen perusteella sitrulliinimalaatin nauttimisen ja väitetyn vaikutuksen välistä syy-seuraussuhdetta ei ollut osoitettu todeksi. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(12)
Nutrilinks Sarl toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski valmisteen Eff EXT™ vaikutuksia ja nivelten normaalin liikkuvuuden ylläpitämistä (kysymys EFSA-Q-2012-00384) (6). Hakijan esittämä väite sisälsi muun muassa seuraavaa: ”Auttaa tukemaan nivelten joustavuutta”.
(13)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 14 päivänä joulukuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa tultiin siihen johtopäätökseen, että esitettyjen tietojen perusteella Eff EXT™-valmisteen nauttimisen ja väitetyn vaikutuksen välistä syy-seuraussuhdetta ei ollut osoitettu todeksi. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(14)
Nutrilinks Sarl toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski krilliöljyn vaikutuksia ja nivelten hyvinvoinnin ylläpitämistä (kysymys EFSA-Q-2012-00385) (7). Hakijan esittämä väite sisälsi muun muassa seuraavaa: ”Auttaa parantamaan arkojen nivelten hyvinvointia”.
(15)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 14 päivänä joulukuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa tultiin siihen johtopäätökseen, että esitettyjen tietojen perusteella krilliöljyn nauttimisen ja väitetyn vaikutuksen välistä syy-seuraussuhdetta ei ollut osoitettu todeksi. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(16)
Nutrilinks Sarl toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski Vitis vinifera L. -siemenuutteen vaikutuksia ja normaalia laskimoiden verenvirtausta (kysymys EFSA-Q-2012-00387) (8). Hakijan esittämä väite sisälsi muun muassa seuraavaa: ”Edistää laskimoverenkiertoa jaloissa”.
(17)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 14 päivänä joulukuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa tultiin siihen johtopäätökseen, että esitettyjen tietojen perusteella Vitis vinifera L. -siemenuutteen nauttimisen ja väitetyn vaikutuksen välistä syy-seuraussuhdetta ei ollut osoitettu todeksi. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(18)
Nutrilinks Sarl toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski Vitis vinifera L. -siemenuutteen vaikutuksia ja jalkojen turvotuksen vähentämistä (kysymys EFSA-Q-2012-00388) (9). Hakijan esittämä väite sisälsi muun muassa seuraavaa: ”Auttaa vähentämään jalkojen turvotusta”.
(19)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 14 päivänä joulukuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa todettiin väitteen viittaavan perifeerisen turvotuksen vähentämiseen kroonisten sairauksien (esimerkiksi kroonisen laskimoiden vajaatoiminnan) yhteydessä ja jossa tultiin siihen johtopäätökseen, että esitettyjen tietojen perusteella perifeerisen turvotuksen vähentäminen kroonisten sairauksien yhteydessä on niiden hoidon terapeuttinen tavoite.
(20)
Asetuksella (EY) N:o 1924/2006 täydennetään myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY (10) yleisiä periaatteita. Direktiivin 2000/13/EY 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään, että merkinnöissä ei saa esittää, että elintarvikkeeseen liittyy ihmisen sairauksia ennalta ehkäiseviä, hoitavia tai parantavia ominaisuuksia, tai viitata sellaisiin ominaisuuksiin. Koska on kiellettyä esittää elintarvikkeella olevan lääketieteellisiä vaikutuksia, Vitis vinifera L. -siemenuutteen vaikutuksia koskevaa väitettä ”Auttaa vähentämään jalkojen turvotusta” ei pitäisi hyväksyä.
(21)
Roxlor Nutra LLC toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski valmisteen Cynatine® vaikutuksia ja nivelten normaalin liikkuvuuden ylläpitämistä (kysymys EFSA-Q-2012-00570) (11). Hakijan esittämä väite sisälsi muun muassa seuraavaa: ”Valmisteen Cynatine® päivittäinen 500 mg:n nauttiminen auttaa tukemaan nivelten joustavuutta”.
(22)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 14 päivänä joulukuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa tultiin siihen johtopäätökseen, että esitettyjen tietojen perusteella Cynatine®:n nauttimisen ja väitetyn vaikutuksen välistä syy-seuraussuhdetta ei ollut osoitettu todeksi. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(23)
Actina toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski valmisteen OXY 280 vaikutuksia ja painonlaskua (kysymys EFSA-Q-2012-00572) (12). Hakijan esittämä väite sisälsi muun muassa seuraavaa: ”OXY 280 auttaa laskemaan painoa”.
(24)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 14 päivänä joulukuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa tultiin siihen johtopäätökseen, että esitettyjen tietojen perusteella OXY 280:n nauttimisen ja väitetyn vaikutuksen välistä syy-seuraussuhdetta ei ollut osoitettu todeksi. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(25)
Nutrilinks Sarl toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski Vitis vinifera L. -siemenuutteen vaikutuksia ja elimistöön kertyneen nesteen poistamista (kysymys EFSA-Q-2012-00574) (13). Hakijan esittämä väite sisälsi muun muassa seuraavaa: ”Auttaa poistamaan elimistöön kertynyttä nestettä”.
(26)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 14 päivänä joulukuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa todettiin väitetyn vaikutuksen viittaavan normaalin laskimoiden verenvirtauksen ylläpitämiseen. Elintarviketurvallisuusviranomainen totesi, että se oli jo tehnyt samaa asiayhteyttä käsittelevän arvioinnin aiemmassa, hylkäävässä lausunnossa (14) ja että tämän väitteen tieteellisiä perusteluja varten toimitettu viiteaineisto oli jo otettu huomioon aiemmassa lausunnossa. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(27)
Nutrilinks Sarl toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski Paullinia cupana Kunth -uutteen (guarana) ja Camellia sinensis (L.) Kuntze -uutteen (vihreä tee) yhdistelmän vaikutuksia ja painonlaskua (kysymys EFSA-Q-2012-00590) (15). Hakijan esittämä väite sisälsi muun muassa seuraavaa: ”Auttaa polttamaan rasvaa”.
(28)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 14 päivänä joulukuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa tultiin siihen johtopäätökseen, että esitettyjen tietojen perusteella Paullinia cupana Kunth -uutteen (guarana) ja Camellia sinensis (L.) Kuntze -uutteen (vihreä tee) yhdistelmän nauttimisen ja väitetyn vaikutuksen välistä syy-seuraussuhdetta ei ollut osoitettu todeksi. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(29)
Nutrilinks Sarl toimitti asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdan nojalla hakemuksen, jonka perusteella elintarviketurvallisuusviranomaisen oli annettava lausunto terveysväitteestä, joka koski lykopeenin, E-vitamiinin, luteiinin ja seleenin yhdistelmän vaikutuksia ja ruskettumisen syntymistä ja aktivointia (kysymys EFSA-Q-2012-00593) (16). Hakijan esittämä väite sisälsi muun muassa seuraavaa: ”Auttaa ruskettumisen syntymisessä ja aktivoinnissa”.
(30)
Komissio ja jäsenvaltiot saivat 14 päivänä joulukuuta 2012 elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteellisen lausunnon, jossa todettiin väitetyn vaikutuksen viittaavan ihopigmentaation (eli ruskettumisen) lisäämiseen, mikä voi edistää ihon suojaamista UV-säteilyn aiheuttamalta vahingolta. Elintarviketurvallisuusviranomainen totesi, että se oli jo tehnyt samaa asiayhteyttä käsittelevän arvioinnin aiemmassa, hylkäävässä lausunnossa (17) ja että tämän väitteen tieteellisiä perusteluja varten toimitettu viiteaineisto oli sama kuin aiemmassa lausunnossa. Koska väite ei näin ollen ole asetuksen (EY) N:o 1924/2006 vaatimusten mukainen, sitä ei pitäisi hyväksyä.
(31)
Vitis vinifera L. -siemenuutteen vaikutuksiin liittyvä terveysväite ”Auttaa vähentämään jalkojen turvotusta” antaa ymmärtää, että väitteen kohteena olevalla elintarvikkeella on lääketieteellisiä vaikutuksia, ja näin ollen kyseinen väite on elintarvikkeiden yhteydessä kielletty.
(32)
Valmisteeseen OXY 280 sekä Paullinia cupana Kunth -uutteen (guarana) ja Camellia sinensis (L.) Kuntze -uutteen (vihreä tee) yhdistelmään liittyvät terveysväitteet ovat asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja terveysväitteitä, joita näin ollen koskee kyseisen asetuksen 28 artiklan 6 kohdassa säädetty siirtymäaika. Koska hakemuksia ei kuitenkaan tehty ennen 19 päivää tammikuuta 2008, kyseisen asetuksen 28 artiklan 6 kohdan b alakohdassa säädetty vaatimus ei täyty, eikä kyseisiin väitteisiin tämän vuoksi voida soveltaa mainitussa artiklassa säädettyä siirtymäaikaa.
(33)
Muut tässä asetuksessa mainitut terveysväitteet ovat asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja terveysväitteitä, ja niihin sovelletaan näin ollen kyseisen asetuksen 28 artiklan 5 kohdassa säädettyä siirtymäaikaa sallittujen terveysväitteiden luettelon hyväksymiseen asti, mikäli väitteet ovat kyseisen asetuksen mukaisia.
(34)
Komissio on vahvistanut sallittujen terveysväitteiden luettelon asetuksella (EU) N:o 432/2012 (18), ja luetteloa on sovellettu 14 päivästä joulukuuta 2012. Niiden asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen väitteiden osalta, joita koskevaa elintarviketurvallisuusviranomaisen suorittamaa arviointia tai komission tekemää tarkastelua ei ole saatettu päätökseen 14 päivään joulukuuta 2012 mennessä ja joita ei tämän asetuksen nojalla sisällytetä sallittujen terveysväitteiden luetteloon, on aiheellista säätää siirtymäajasta, jonka aikana niitä saa edelleen käyttää, jotta sekä elintarvikealan toimijat että toimivaltaiset viranomaiset voisivat mukautua kyseisten väitteiden kieltämiseen.
(35)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset, eikä Euroopan parlamentti tai neuvosto ole vastustanut niitä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Tämän asetuksen liitteessä lueteltuja terveysväitteitä ei saa sisällyttää asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun unionin sallittujen väitteiden luetteloon.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja terveysväitteitä, joita on käytetty ennen tämän asetuksen voimaantuloa, saa kuitenkin vielä käyttää enintään kuuden kuukauden ajan tämän asetuksen voimaantulosta.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä helmikuuta 2014.


Input:
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 1059/2013
z 29. októbra 2013
o povolení prípravku zo Saccharomyces cerevisiae MUCL 39885 (držiteľ povolenia spoločnosť Prosol SpA) ako kŕmnej doplnkovej látky pre výkrmové zvieratá a o zmene rozhodnutia (ES) č. 492/2006
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 z 22. septembra 2003 o doplnkových látkach určených na používanie vo výžive zvierat (1), a najmä na jeho článok 9 ods. 2,
keďže:
(1)
Nariadením (ES) č. 1831/2003 sa stanovuje povoľovanie doplnkových látok určených na používanie vo výžive zvierat, ako aj dôvody a postupy udeľovania takýchto povolení. V článku 10 uvedeného nariadenia sa stanovuje prehodnotenie doplnkových látok povolených podľa smernice Rady 70/524/EHS (2).
(2)
Prípravok zo Saccharomyces cerevisiae MUCL 39885 bol v súlade so smernicou 70/524/EHS povolený nariadením Komisie (ES) č. 492/2006 (3) bez časového obmedzenia ako kŕmna doplnková látka na použitie u výkrmových zvierat. Prípravok bol následne zapísaný do Registra kŕmnych doplnkových látok ako jestvujúci výrobok v súlade s článkom 10 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 1831/2003.
(3)
Prípravok zo Saccharomyces cerevisiae MUCL 39885 bol zároveň na obdobie desať rokov povolený nariadením Komisie (ES) 896/2009 (4) pre prasnice, nariadením Komisie (ES) č. 1119/2010 (5) pre dojnice a kone a nariadením Komisie (EÚ) č. 170/2011 (6) pre odstavené prasiatka.
(4)
V súlade s článkom 10 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1831/2003 v spojení s jeho článkom 7 bola predložená žiadosť o prehodnotenie daného prípravku ako kŕmnej doplnkovej látky pre výkrmové zvieratá a o zaradenie danej doplnkovej látky do kategórie doplnkových látok „zootechnické doplnkové látky“. K žiadosti boli priložené údaje a doklady požadované podľa článku 7 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1831/2003.
(5)
Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (ďalej len „úrad“) vo svojom stanovisku z 13. marca 2013 (7) dospel k záveru, že prípravok zo Saccharomyces cerevisiae MUCL 39885 nemá v rámci navrhovaných podmienok používania nepriaznivé účinky na zdravie zvierat, ľudí ani na životné prostredie, a má potenciál zvyšovať konečnú telesnú hmotnosť, pomer spotreby krmiva k prírastku hmotnosti a priemerný prírastok hmotnosti. Úrad nepovažuje osobitné požiadavky na monitorovanie po uvedení na trh za potrebné. Úrad zároveň overil správu o metóde analýzy kŕmnej doplnkovej látky v krmive predloženú referenčným laboratóriom zriadeným nariadením (ES) č. 1831/2003.
(6)
Z posúdenia prípravku zo Saccharomyces cerevisiae MUCL 39885 vyplýva, že podmienky na udelenie povolenia v zmysle článku 5 nariadenia (ES) č. 1831/2003 sú splnené. Preto by sa používanie tohto prípravku malo povoliť v súlade s prílohou k tomuto nariadeniu.
(7)
V dôsledku udelenia nového povolenia na základe nariadenia (ES) č. 1831/2003 by sa ustanovenia o Saccharomyces cerevisiae MUCL 39885 uvedené v nariadení (ES) č. 492/2006 mali vypustiť. Nariadenie (ES) č. 492/2006 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(8)
Vzhľadom na to, že okamžité uplatňovanie zmien podmienok povolenia sa z bezpečnostných dôvodov nevyžaduje, je vhodné umožniť zainteresovaným stranám prechodné obdobie, aby sa pripravili na plnenie nových požiadaviek vyplývajúcich z povolenia.
(9)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Prípravok špecifikovaný v prílohe, ktorý patrí do kategórie „zootechnické doplnkové látky“ a do funkčnej skupiny „stabilizátory črevnej mikroflóry“, sa povoľuje ako doplnková látka vo výžive zvierat na základe podmienok stanovených v uvedenej prílohe.
Článok 2
Z prílohy II k nariadeniu (ES) č. 492/2006 sa vypúšťa položka E 1710 týkajúca sa Saccharomyces cerevisiae MUCL 39885.
Článok 3
Prípravok špecifikovaný v prílohe a krmivá obsahujúce tento prípravok, vyrobené a označené pred 19. májom 2014 v súlade s pravidlami platnými pred 19. novembrom 2013, sa môžu naďalej uvádzať na trh a používať až do vyčerpania existujúcich zásob.
Článok 4
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 29. októbra 2013


Input:
REGOLAMENT TA’ IMPLIMENTAZZJONI TAL-KUMMISSJONI (UE) Nru 646/2013
tal-4 ta’ Lulju 2013
li jemenda r-Regolament tal-Kummissjoni (KE) Nru 2580/2001 dwar miżuri restrittivi speċifiċi diretti kontra ċerti persuni u entitajiet bl-għan li jiġi miġġieled t-terroriżmu
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidrat ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 2580/2001 tas-27 ta’ Diċembru 2001 dwar miżuri restrittivi speċifiċi diretti kontra ċerti persuni u entitajiet bl-għan li jiġi miġġieled it-terroriżmu (1), u b’mod partikolari l-Artikolu 7 tiegħu,
Billi:
(1)
L-Anness għar-Regolament (KE) Nru 2580/2001 jelenka l-awtoritajiet kompetenti li lilhom għandhom jintbagħtu l-informazzjoni u t-talbiet li jirrigwardaw il-miżuri imposti minn dan ir-Regolament.
(2)
Il-Latvja talbet li għandhom jiġu emendati d-dettalji tal-indirizz tal-awtoritajiet kompetenti tagħha.
(3)
L-Anness tar-Regolament (KE) Nru 2580/2001 għandu għalhekk jiġi emendat kif xieraq,
ADOTTAT DAN IR-REGOLAMENT:
Artikolu 1
L-Anness għar-Regolament (KE) Nru 2580/2001 huwa emendat skont l-Anness għal dan ir-Regolament.
Artikolu 2
Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ l-għada tal-jum tal-pubblikazzjoni tiegħu f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Dan ir-Regolament jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha.
Magħmul fi Brussell, l-4 ta’ Lulju 2013.


Input:
REGOLAMENT TA' IMPLIMENTAZZJONI TAL-KUNSILL (UE) 2015/109
tas-26 ta' Jannar 2015
li jimplimenta r-Regolament (KE) Nru 560/2005 li jimponi ċerti miżuri restrittivi speċifiċi diretti kontra ċerti persuni u entitajiet minħabba s-sitwazzjoni fil-Côte d'Ivoire
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidra r-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 560/2005 tat-12 ta' April 2005 li jimponi ċerti miżuri restrittivi speċifiċi diretti kontra ċerti persuni u entitajiet minħabba s-sitwazzjoni fil-Côte d'Ivoire (1), u b'mod partikolari l-Artikolu 11a(1) tiegħu,
Billi:
(1)
Fit-12 ta' April 2005, il-Kunsill adotta r-Regolament (KE) Nru 560/2005.
(2)
Fl-20 ta' Novembru 2014, il-Kumitat tas-Sanzjonijiet stabbilit f'konformità mar-Riżoluzzjoni 1572 (2004) tal-Kunsill tas-Sigurtà tan-Nazzjonijiet Uniti dwar il-Côte d'Ivoire ħassar persuna waħda mil-lista ta' persuni soġġetti għall-miżuri stabbiliti fil-paragrafi 9 u 12 ta' dik ir-Riżoluzzjoni.
(3)
Il-lista ta' persuni soġġetti għal miżuri restrittivi li tinsab fl-Anness I tar-Regolament (KE) Nru 560/2005 għandha tiġi emendata kif meħtieġ,
ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
L-Anness I tar-Regolament (KE) Nru 560/2005 huwa emendat kif stabbilit fl-Anness ta' dan ir-Regolament.
Artikolu 2
Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fil-jum tal-pubblikazzjoni tiegħu f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha.
Magħmul fi Brussell, is-26 ta' Jannar 2015.


Input:
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1168/2014
ze dne 31. října 2014
o změně prováděcího nařízení Komise (EU) č. 414/2014 o otevření a správě celních kvót Unie pro dovoz čerstvého a zmrazeného vepřového masa pocházejícího z Ukrajiny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 187 písm. a), c) a d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 374/2014 (2) stanoví preferenční režim pro rok 2014, pokud jde o cla na dovoz určitého zboží pocházejícího z Ukrajiny. V souladu s článkem 3 zmíněného nařízení se zemědělské produkty uvedené v příloze III zmíněného nařízení mohou dovážet do Unie v rámci celních kvót stanovených v uvedené příloze.
(2)
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 414/2014 (3) stanovilo otevření a správu celních kvót Unie pro dovoz čerstvého a zmrazeného vepřového masa pocházejícího z Ukrajiny do 31. října 2014.
(3)
Nařízení (EU) č. 374/2014 bylo pozměněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 1150/2014 (4). Uvedený pozměňovací návrh zejména rozšiřuje použitelnost nařízení (EU) č. 374/2014 do 31. prosince 2015 a stanoví množství pro kvóty na rok 2015. Je proto vhodné změnit prováděcí nařízení (EU) č. 414/2014.
(4)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změna prováděcího nařízení (EU) č. 414/2014
Prováděcí nařízení (EU) č. 414/2014 se mění takto:
1)
Článek 2 se nahrazuje tímto:
„Článek 2
Dovozní celní kvótová období
1. Dovozní celní kvóty uvedené v čl. 1 odst. 1 jsou otevřeny od 25. dubna do 31. prosince 2014 a od 1. ledna do 31. prosince 2015.
2. Množství stanovené pro roční dovozní celní kvótu na rok 2015 pro každé pořadové číslo stanovené v příloze I je rozděleno do čtyř podobdobí takto:
a)
25 % v období od 1. ledna do 31. března;
b)
25 % v období od 1. dubna do 30. června,
c)
25 % v období od 1. července do 30. září;
d)
25 % v období od 1. října do 31. prosince.“
2)
Článek 3 se mění takto:
a)
název se nahrazuje tímto: „Žádost o dovozní práva na kvótové období 2014“;
b)
v odstavci 8 se datum „31. října 2014“ nahrazuje datem „31. prosince 2014“.
3)
Vkládá se nový článek 3a, který zní:
„Článek 3a
Žádosti o dovozní práva na kvótové období 2015
1. Žádosti o dovozní práva se předkládají během prvních sedmi dnů měsíce předcházejícího každému podobdobí uvedenému v čl. 2 odst. 2.
2. Při podání žádosti o dovozní práva musí být složena jistota ve výši 20 EUR na 100 kilogramů.
3. Žadatelé o dovozní práva musí při podání první žádosti na daný kvótový rok prokázat, že množství produktů z vepřového masa kódu KN 0203 bylo jimi nebo jejich jménem dovezeno na základě odpovídajících celních ustanovení, a to v průběhu dvanáctiměsíčního období bezprostředně předcházejícího jejich první žádosti (dále jen ‚referenční množství‘). Společnost, která vznikla fúzí společností, z nichž každá dovezla referenční množství, může jako základ své žádosti tato referenční množství zkombinovat.
4. Celkové množství uvedené v žádosti o dovozní práva předložené v dovozním celním kvótovém podobdobí nesmí přesáhnout 25 % referenčního množství žadatele. Žádosti, které nejsou v souladu s tímto pravidlem, budou příslušnými orgány zamítnuty.
5. Členské státy oznámí Komisi nejpozději čtrnáctý den měsíce, ve kterém se žádosti podávají, celková množství, včetně oznámení ‚bezpředmětné‘, pro všechny žádosti, vyjádřené v kilogramech hmotnosti produktu a v členění podle pořadového čísla.
6. Dovozní práva se udělují od 23. dne měsíce, ve kterém se žádosti podávají, a nejpozději poslední den uvedeného měsíce.
7. Pokud v důsledku použití přídělového koeficientu uvedeného v čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1301/2006 dojde k tomu, že je přiděleno méně dovozních práv, než o kolik bylo požádáno, jistota složená v souladu s odstavcem 2 se v poměrné výši neprodleně uvolní.
8. Dovozní práva jsou platná od prvního dne podobdobí, na které byla žádost podána, do 31. prosince 2015. Dovozní práva jsou nepřenosná.“
4)
Článek 4 se mění takto:
a)
název se nahrazuje tímto: „Vydávání dovozních licencí na kvótové období 2014“;
b)
v odstavci 9 se datum „31. října 2014“ nahrazuje datem „31. prosince 2014“.
5)
Vkládá se nový článek 4a, který zní:
„Článek 4a
Vydávání dovozních licencí na kvótové období 2015
1. Aby se množství přidělená v rámci celních kvót pro dovoz podle čl. 1 odst. 1 mohla propustit do volného oběhu, je třeba předložit dovozní licenci.
2. Žádosti o dovozní licence se vztahují na celkové množství přidělených dovozních práv. Musí být splněna povinnost uvedená v čl. 23 odst. 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (5).
3. Žádosti o licence se podávají výhradně v členském státě, ve kterém žadatel zažádal o dovozní práva v rámci kvót podle čl. 1 odst. 1 a ve kterém tato práva získal.
4. Při podání žádosti o dovozní licenci musí hospodářský subjekt složit jistotu ve výši 50 EUR na 100 kilogramů. Každé vydání dovozní licence má za následek odpovídající snížení získaných dovozních práv a jistota složená za dovozní práva je v poměrné výši bez prodlení uvolněna.
5. Dovozní licence se vydávají na základě žádosti a na jméno hospodářského subjektu, který dovozní práva získal.
6. Žádosti o licence mohou mít pouze jedno pořadové číslo. Mohou se vztahovat na více produktů různých kódů KN. V takovém případě se všechny kódy KN uvedou v žádosti o licenci a v licenci do kolonky 15 a jejich popis do kolonky 16.
7. Žádosti o licence a dovozní licence obsahují:
a)
v kolonce 8 název ‚Ukrajina‘ jako zemi původu a políčko ‚ano‘ vyznačené křížkem;
b)
v kolonce 20 jeden z údajů uvedených v příloze II.
8. V každé licenci se uvede množství pro každý kód KN.
9. V souladu s čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008 jsou dovozní licence platné po dobu 30 dnů ode dne skutečného vydání licence. Doba platnosti dovozních licencí však končí nejpozději dne 31. prosince 2015.
(5) Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schválení účetní závěrky, jistoty a použití eura (Úř. věst. L 255, 28.8.2014, s. 18).“"
6)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
Oznámení Komisi za kvótové období 2014
1. Odchylně od čl. 11 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1301/2006 členské státy oznámí Komisi:
a)
nejpozději 10. ledna 2015 množství produktů, včetně oznámení ‚bezpředmětné‘, pro která byly v kvótovém období 2014 vydány dovozní licence;
b)
nejpozději 30. dubna 2015 množství produktů, včetně oznámení ‚bezpředmětné‘, na něž se vztahují nevyužité nebo částečně využité dovozní licence a jež odpovídají rozdílu mezi množstvími zapsanými na zadní straně dovozních licencí a množstvími, na která byly vydány.
2. Členské státy oznámí Komisi nejpozději 30. dubna 2015 množství produktů, která byla během kvótového období 2014 skutečně propuštěna do volného oběhu.
3. V případě oznámení uvedených v odstavcích 1 a 2 se množství vyjádří v kilogramech a v členění podle pořadového čísla.“
7)
Vkládá se nový článek 5a, který zní:
„Článek 5a
Oznámení Komisi za kvótové období 2015
1. Odchylně od čl. 11 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1301/2006 oznámí členské státy Komisi nejpozději desátý den měsíce, který následuje po posledním dni každého podobdobí, množství, včetně oznámení ‚bezpředmětné‘, na něž se vztahují licence vydané během daného podobdobí.
2. Odchylně od čl. 11 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1301/2006 oznámí členské státy Komisi množství, včetně oznámení ‚bezpředmětné‘, na něž se vztahují nevyužité nebo částečně využité dovozní licence a jež odpovídají rozdílu mezi množstvími zapsanými na zadní straně dovozních licencí a množstvími, na která byly vydány:
a)
spolu s oznámeními uvedenými v čl. 3a odst. 5 tohoto nařízení, pokud jde o žádosti předložené za poslední podobdobí;
b)
pro množství, která v době prvního oznámení podle písmene a) ještě nebyla oznámena, nejpozději do 30. dubna 2016.
3. Členské státy oznámí Komisi nejpozději 30. dubna 2016 množství produktů, která byla během uvedeného kvótového období skutečně propuštěna do volného oběhu.
4. V případě oznámení uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 se množství vyjádří jako hmotnost produktu v kilogramech a v členění podle pořadového čísla.“
8)
Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 2. listopadu 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 31. října 2014.


Input:
РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2014 година
за мобилизиране на средства от Европейския фонд за приспособяване към глобализацията в съответствие с точка 13 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (заявление EGF/2013/002 BE/Carsid от Белгия)
(2014/811/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взеха предвид Регламент (ЕО) № 1927/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. за създаване на Европейски фонд за приспособяване към глобализацията (1), и по-специално член 12, параграф 3 от него,
като взеха предвид Регламент (ЕС) № 1309/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Европейския фонд за приспособяване към глобализацията (2014 - 2020 г.) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1927/2006 (2), и по-специално член 23, втора алинея от него,
като взеха предвид Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета от 2 декември 2013 г. за определяне на многогодишната финансова рамка за годините 2014 - 2020 (3), и по-специално член 12 от него,
като взеха предвид Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (4), и по-специално точка 13 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като имат предвид, че:
(1)
Европейският фонд за приспособяване към глобализацията (ЕФПГ) е създаден, за да осигурява допълнителна подкрепа за съкратените работници в резултат на големи структурни промени в моделите на световната търговия вследствие на глобализацията и да ги подпомага при повторната им интеграция на пазара на труда.
(2)
Както е посочено в член 12 от Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013, ЕФПГ не може да надхвърля максималния годишен размер от 150 милиона евро (по цени от 2011 г.).
(3)
На 2 април 2013 г. Белгия е подала заявление за мобилизиране на средства по линия на ЕФПГ във връзка със съкращения в предприятието Carsid SA, като заявлението е допълвано с информация до 4 юли 2014 г. Заявлението отговаря на изискванията за определяне на финансовото участие, установени в член 10 от Регламент (ЕО) № 1927/2006. Следователно Комисията предлага да бъде мобилизирана сумата от 911 934 EUR.
(4)
Поради това, за да бъде удовлетворено подаденото от Белгия заявление, следва да бъдат мобилизирани средства за предоставяне на финансово участие по линия на ЕФПГ,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
В рамките на общия бюджет на Европейския съюз за финансовата 2014 година се мобилизират средства от Европейски фонд за приспособяване към глобализацията за осигуряване на сумата от 911 934 EUR под формата на бюджетни кредити за поети задължения и бюджетни кредити за плащания.
Член 2
Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2014 година.


Input:
DECISÃO DE EXECUÇÃO DA COMISSÃO
de 7 de novembro de 2013
que adota a sétima lista atualizada dos sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica
[notificada com o número C(2013) 7357]
(2013/740/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Diretiva 92/43/CEE do Conselho, de 21 de maio de 1992, relativa à preservação dos habitats naturais e da fauna e da flora selvagens (1), nomeadamente o artigo 4.o, n.o 2, terceiro parágrafo,
Considerando o seguinte:
(1)
A região biogeográfica atlântica, referida no artigo 1.o, alínea c), subalínea iii), da Diretiva 92/43/CEE, inclui o território, na União, da Irlanda, dos Países Baixos e do Reino Unido, bem como partes dos territórios, na União, da Alemanha, Bélgica, Dinamarca, Espanha, França e Portugal, tal como especificado no mapa biogeográfico aprovado em 20 de abril de 2005 pelo Comité instituído nos termos do artigo 20.o da mesma diretiva, a seguir designado por «Comité Habitats».
(2)
No contexto do processo iniciado em 1995, é necessário continuar a progredir no sentido do estabelecimento efetivo da rede Natura 2000, elemento essencial para a proteção da biodiversidade na União.
(3)
A lista inicial e as seis primeiras listas atualizadas dos sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica, na aceção da Diretiva 92/43/CEE, foram adotadas através das Decisões 2004/813/CE (2), 2008/23/CE (3), 2009/96/CE (4), 2010/43/UE (5) e 2011/63/UE (6) e das Decisões de Execução 2012/13/UE (7) e 2013/26/UE (8) da Comissão. Em conformidade com o artigo 4.o, n.o 4, e o artigo 6.o, n.o 1, da Diretiva 92/43/CEE, os Estados-Membros em causa designam os sítios incluídos na lista dos sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica como zonas especiais de conservação o mais rapidamente possível e num prazo máximo de seis anos, estabelecendo prioridades de conservação e as medidas de conservação necessárias.
(4)
As listas dos sítios de importância comunitária são revistas no contexto de uma adaptação dinâmica da rede Natura 2000. É, por conseguinte, necessário proceder à atualização da lista dos sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica.
(5)
Por um lado, a atualização da lista dos sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica é necessária para permitir a inclusão de novos sítios propostos pelos Estados-Membros, desde 2011, como sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica, na aceção do artigo 1.o da Diretiva 92/43/CEE. No que respeita a estes novos sítios, as obrigações decorrentes do artigo 4.o, n.o 4, e do artigo 6.o, n.o 1, da Diretiva 92/43/CEE devem ser cumpridas o mais rapidamente possível e no prazo máximo de seis anos a contar da data de adoção da presente decisão.
(6)
Por outro lado, a atualização da lista dos sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica é necessária para refletir eventuais alterações das informações relativas aos sítios apresentadas pelos Estados-Membros após a adoção da lista inicial da União e das suas seis primeiras atualizações. Nesse sentido, a presente lista atualizada dos sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica constitui uma versão consolidada da lista dos sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica. Importa salientar que, relativamente a qualquer sítio incluído na presente decisão, as obrigações decorrentes do artigo 4.o, n.o 4, e do artigo 6.o, n.o 1, da Diretiva 92/43/CEE são aplicáveis o mais rapidamente possível e no prazo máximo de seis anos a contar da data de adoção da lista dos sítios de importância comunitária em que o sítio foi incluído pela primeira vez.
(7)
No que respeita à região biogeográfica atlântica, os Estados-Membros em causa apresentaram à Comissão, entre março de 2002 e fevereiro de 2013, em conformidade com o artigo 4.o, n.o 1, da Diretiva 92/43/CEE, as listas dos sítios propostos como sítios de importância comunitária, na aceção do artigo 1.o da mesma diretiva.
(8)
As listas dos sítios propostos foram acompanhadas de informações relativas a cada um dos sítios. Desde 2012, essas informações foram fornecidas com base no formulário previsto na Decisão de Execução 2011/484/UE da Comissão (9).
(9)
Essas informações incluem o mapa do sítio, facultado pelos Estados-Membros em causa, a denominação, localização e extensão de cada sítio, bem como os dados resultantes da aplicação dos critérios indicados no anexo III da Diretiva 92/43/CEE.
(10)
Com base no projeto de lista elaborado pela Comissão de comum acordo com cada um dos Estados-Membros em causa, que também indica os sítios que integram tipos prioritários de habitats naturais ou espécies prioritárias, deve ser adotada a lista atualizada dos sítios selecionados como sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica.
(11)
Os conhecimentos sobre a existência e distribuição das espécies e dos tipos de habitats naturais estão em constante evolução em resultado da vigilância assegurada em conformidade com o artigo 11.o da Diretiva 92/43/CEE. A avaliação e a seleção dos sítios a nível da União foram, portanto, efetuadas com base nas melhores informações atualmente disponíveis.
(12)
Alguns Estados-Membros não propuseram um número de sítios suficiente para dar cumprimento aos requisitos da Diretiva 92/43/CEE no que respeita a determinados tipos de habitats e espécies. Em relação a estes tipos de habitats e espécies, não pode, por conseguinte, concluir-se que a rede Natura 2000 se encontra completa. Tendo em conta a demora na receção da informação e na obtenção de um acordo com os Estados-Membros, é necessário adotar uma lista atualizada dos sítios, que terá de ser revista em conformidade com o artigo 4.o da Diretiva 92/43/CEE.
(13)
Dado que os conhecimentos sobre a existência e distribuição de alguns tipos de habitats naturais enumerados no anexo I e de algumas espécies enumeradas no anexo II da Diretiva 92/43/CEE continuam a ser incompletos, não deve concluir-se que a rede Natura 2000 se encontra completa ou incompleta. Se necessário, a lista deve ser revista em conformidade com o artigo 4.o da Diretiva 92/43/CEE.
(14)
Por razões de clareza e transparência, a Decisão de Execução 2013/26/UE deve ser revogada.
(15)
As medidas previstas na presente decisão são conformes com o parecer do Comité Habitats,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
A lista que consta do anexo da presente decisão constitui a sétima lista atualizada dos sítios de importância comunitária da região biogeográfica atlântica, em conformidade com o artigo 4.o, n.o 2, terceiro parágrafo, da Diretiva 92/43/CEE.
Artigo 2.o
É revogada a Decisão de Execução 2013/26/UE.
Artigo 3.o
Os destinatários da presente decisão são os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 7 de novembro de 2013.


Input:
RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 522/2013
af 6. juni 2013
om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (1), særlig artikel 46, stk. 1 og 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådet vedtog den 23. marts 2012 forordning (EU) nr. 267/2012.
(2)
FN's Sikkerhedsråds udvalg, der er nedsat i medfør af FN's Sikkerhedsråds resolution (UNSCR) 1737 (2006), ændrede den 20. december 2012 listen over personer og enheder, der er omfattet af rejseforbud og indefrysning af aktiver i henhold til UNSCR 1737 (2006), UNSCR 1747 (2007), UNSCR 1803 (2008) og UNSCR 1929 (2010), og tilføjede to enheder til listen. Disse enheder bør opføres på den liste over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, som findes i bilag VIII til forordning (EU) nr. 267/2012.
(3)
I overensstemmelse med Rådets afgørelse 2013/270/FUSP af 6. juni 2013 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (2) bør yderligere enheder med tilknytning til enheder, der allerede er opført på listen, endvidere medtages på den liste over personer og enheder, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger, som findes i bilag IX til forordning (EU) nr. 267/2012.
(4)
Endvidere bør de oplysninger om visse personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, som findes i bilag IX til forordning (EU) nr. 267/2012, ændres.
(5)
Der er heller ikke længere nogen grund til, at visse enheder stadig står opført på den liste over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, som findes i bilag IX til forordning (EU) nr. 267/2012.
(6)
Forordning (EU) nr. 267/2012 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(7)
For at sikre, at foranstaltningerne i denne forordning er effektive, bør den træde i kraft på dagen for offentliggørelsen -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag VIII og IX til forordning (EU) nr. 267/2012 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 6. juni 2013.


Input:
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE (EU) 2015/296
оd 24. veljače 2015.
o utvrđivanju postupovnih aranžmana za suradnju među državama članicama u području elektroničke identifikacije u skladu s člankom 12. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća o elektroničkoj identifikaciji i uslugama povjerenja za elektroničke transakcije na unutarnjem tržištu
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o elektroničkoj identifikaciji i uslugama povjerenja za elektroničke transakcije na unutarnjem tržištu i stavljanju izvan snage Direktive 1999/93/EZ (1), a posebno njezin članak 12. stavak 7.,
budući da:
(1)
Suradnja među državama članicama u području interoperabilnosti i sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije ključna je za poticanje visoke razine povjerenja i sigurnosti koja je primjerena stupnju rizika u takvim sustavima.
(2)
Člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 zahtijeva se od države članice koja provodi prijavljivanje da drugim državama članicama dostavi opis predmetnog sustava šest mjeseci unaprijed, kako bi se državama članicama omogućilo da surađuju na način opisan u članku 12. stavku 5. Uredbe (EU) br. 910/2014.
(3)
Suradnja među državama članicama zahtijeva pojednostavnjene postupke. Interoperabilnost i sigurnost sustavâ elektroničke identifikacije ne mogu se ostvariti postupcima koji se vode na različitim jezicima. Upotrebom engleskog jezika u suradnji trebalo bi se olakšati postizanje interoperabilnosti i sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije, međutim prevođenjem već postojeće dokumentacije ne bi se trebalo prouzročiti prekomjerno opterećenje.
(4)
U državama članicama različita tijela upravljaju različitim elementima sustavâ elektroničke identifikacije. Kako bi se omogućila učinkovita suradnja i pojednostavnili administrativni postupci, primjereno je osigurati da svaka država članica ima jedinstvenu točku za omogućivanje kontakta s njezinim nadležnim tijelima.
(5)
Razmjena informacija, iskustava i dobre prakse među državama članicama omogućuje razvoj sustavâ elektroničke identifikacije te služi kao alat za postizanje tehničke interoperabilnosti. Potreba za takvom suradnjom posebno je opravdana u slučaju prilagodbe već prijavljenih sustava elektroničke identifikacije, izmjena sustava elektroničke identifikacije o kojima su državama članicama informacije dostavljene prije prijave te bitnih razvoja ili incidenata koji mogu utjecati na interoperabilnost ili sigurnost sustavâ elektroničke identifikacije. Države članice trebale bi imati i sredstvo s pomoću kojeg od drugih država članica mogu zatražiti takvu vrstu informacija u pogledu interoperabilnosti i sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije.
(6)
Na stručni pregled sustavâ elektroničke identifikacije treba gledati kao na zajednički proces učenja kojim se podupire izgradnja povjerenja među državama članicama te osigurava interoperabilnost i sigurnost prijavljenih sustavâ elektroničke identifikacije. U tu je svrhu potrebno da države članice koje provode prijavljivanje dostavljaju dovoljno informacija o svojim sustavima elektroničke identifikacije. Međutim, mora se uzeti u obzir i potreba država članica da određene informacije zadrže kao povjerljive ako je to ključno za sigurnost.
(7)
Kako bi se osiguralo da je postupak stručnog pregleda isplativ i da se njime postižu jasni i uvjerljivi rezultati te kako bi se izbjeglo nepotrebno opterećenje za države članice, one bi zajedno trebale provesti jedan stručni pregled.
(8)
Pri suradnji u pogledu pitanja povezanih sa sustavima elektroničke identifikacije, kao i pri provedbi stručnih pregleda, države članice trebale bi uzeti u obzir procjene neovisnih trećih strana ako su dostupne.
(9)
Kako bi se omogućio postupovni aranžman za postizanje ciljeva iz članka 12. stavaka 5. i 6. Uredbe (EU) br. 910/2014 potrebno je uspostaviti mrežu suradnje. Time se želi osigurati postojanje foruma u kojem sudjeluju sve države članice te kojim se one formalno obvezuju na suradnju u pogledu praktičnih aspekata održavanja okvira za interoperabilnost.
(10)
U okviru mreže suradnje trebalo bi ispitivati nacrte obrazaca za prijavu koje države članice dostave na temelju članka 7. točke (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 i izdavati mišljenja kojima se pruža uvid o sukladnosti sustavâ koji su u njima navedeni sa zahtjevima članka 7., članka 8. stavaka 1. i 2. te članka 12. stavka 1. navedene Uredbe i provedbenog akta iz članka 8. stavka 3. iste Uredbe. Člankom 9. stavkom 1. točkom (e) Uredbe (EU) br. 910/2014 zahtijeva se od država članica koje provode prijavljivanje da opišu na koji način prijavljeni sustav elektroničke identifikacije ispunjava zahtjeve interoperabilnosti u skladu s člankom 12. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 910/2014. Posebno je važno da države članice uzmu u obzir mišljenja mreže suradnje kada se pripremaju za ispunjavanje svoje obveze na temelju članka 9. stavka 1. točke (e) Uredbe (EU) br. 910/2014 u pogledu dostavljanja Komisiji opisa načina na koji prijavljeni sustav elektroničke identifikacije ispunjava zahtjeve interoperabilnosti u skladu s člankom 12. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 910/2014.
(11)
Sve bi strane uključene u postupak prijave trebale uzeti mišljenje mreže suradnje kao smjernicu u pogledu cjelokupnog postupka suradnje, prijave i interoperabilnosti.
(12)
Kako bi se osigurala učinkovitost postupka stručnog pregleda koji se provodi na temelju ove Odluke, primjereno je da mreža suradnje pruža smjernice državama članicama.
(13)
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog člankom 48. Uredbe (EU) br. 910/2014,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Cilj
U skladu s člankom 12. stavkom 7. navedene Uredbe, ovom se Odlukom utvrđuju postupovni aranžmani za olakšavanje suradnje među državama članicama, što je potrebno kako bi se osigurala interoperabilnost i sigurnost sustavâ elektroničke identifikacije koje države članice namjeravaju prijaviti ili koje su već prijavile Komisiji. Aranžmani se posebno odnose na:
(a)
razmjenu informacija, iskustava i dobre prakse u pogledu sustavâ elektroničke identifikacije te pregled odgovarajućih kretanja u sektoru elektroničke identifikacije kako je utvrđeno u poglavlju II.;
(b)
stručni pregled sustavâ elektroničke identifikacije kako je utvrđeno u poglavlju III.; i
(c)
suradnju u okviru mreže suradnje kako je utvrđeno u poglavlju IV.
Članak 2.
Jezik suradnje
1. Osim ako predmetne države članice dogovore drugačije, engleski se smatra jezikom suradnje.
2. Ne dovodeći u pitanje stavak 1., države članice nemaju obvezu prevođenja popratne dokumentacije iz članka 10. stavka 2. ako se time stvara prekomjerno opterećenje.
Članak 3.
Jedinstvene kontaktne točke
1. U svrhu suradnje među državama članicama u skladu s člankom 12. stavcima 5. i 6. Uredbe (EU) br. 910/2014, svaka država članica određuje jedinstvenu kontaktnu točku.
2. Svaka država članica dostavlja drugim državama članicama i Komisiji informacije o toj jedinstvenoj kontaktnoj točki. Komisija na internetu objavljuje popis jedinstvenih kontaktnih točaka.
POGLAVLJE II.
RAZMJENA INFORMACIJA, ISKUSTAVA I DOBRE PRAKSE
Članak 4.
Razmjena informacija, iskustava i dobre prakse
1. Svaka država članica razmjenjuje informacije, iskustva ili dobru praksu u pogledu sustavâ elektroničke identifikacije s drugim državama članicama.
2. Ako određena država članica uvede bilo koju od sljedećih izmjena, razvoja ili prilagodbi povezanih s interoperabilnošću ili razinama sigurnosti sustava o tome obavješćuje druge države članice:
(a)
razvoji ili prilagodbe svojeg već prijavljenog sustava elektroničke identifikacije ako ih nije potrebno prijaviti u skladu s člankom 9. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 910/2014;
(b)
izmjene, razvoji ili prilagodbe opisa svojeg sustava elektroničke identifikacije dostavljenog u skladu s člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 ako su uvedeni prije prijave.
3. Ako određena država članica primijeti bilo kakav bitan razvoj ili incident koji nije povezan s prijavljenim sustavom elektroničke identifikacije, no koji bi mogao utjecati na sigurnost drugih sustavâ elektroničke identifikacije, o tome obavješćuje druge države članice.
Članak 5.
Zahtjev za dostavu informacija o interoprabilnosti i sigurnosti
1. Ako određena država članica smatra da su za osiguranje interoperabilnosti među sustavima elektroničke identifikacije potrebne dodatne informacije koje država članica koja provodi prijavljivanje još nije dostavila, ona te informacije može od nje zatražiti. Država članica koja provodi prijavljivanje navedene informacije dostavlja, osim ako:
(a)
tim informacijama ne raspolaže te bi njihovo prikupljanje prouzročilo prekomjerno administrativno opterećenje;
(b)
su te informacije povezane s pitanjima javne sigurnosti ili nacionalne sigurnosti;
(c)
su te informacije povezane s pitanjima poslovnih i profesionalnih tajni ili tajni poduzeća.
2. Kako bi se poboljšala sigurnost sustavâ elektroničke identifikacije, država članica koja sumnja u sigurnost određenog prijavljenog sustava ili sustava koji je u postupku prijave, u tom pogledu može zatražiti informacije. Tada država članica koja je primila zahtjev dostavlja svim državama članicama relevantne informacije potrebne kako bi se utvrdilo je li riječ o slučaju povrede sigurnosti iz članka 10. Uredbe (EU) br. 910/2014 ili postoji li stvarni rizik od takve povrede, osim ako:
(a)
tim informacijama ne raspolaže te bi njihovo prikupljanje prouzročilo prekomjerno administrativno opterećenje;
(b)
su te informacije povezane s pitanjima javne sigurnosti ili nacionalne sigurnosti;
(c)
su te informacije povezane s pitanjima poslovnih i profesionalnih tajni ili tajni poduzeća.
Članak 6.
Razmjena informacija putem jedinstvenih kontaktnih točaka
Države članice razmjenjuju informacije u skladu s člancima 4. i 5. putem jedinstvenih kontaktnih točaka i bez odgađanja dostavljaju zatražene relevantne informacije.
POGLAVLJE III.
STRUČNI PREGLED
Članak 7.
Načela
1. Stručni pregled jest mehanizam za suradnju među državama članicama namijenjen osiguranju interoperabilnosti i sigurnosti prijavljenih sustavâ elektroničke identifikacije.
2. Sudjelovanje država članica u stručnom pregledu je dobrovoljno. Država članica čiji će sustav elektroničke identifikacije biti predmet stručnog pregleda ne može odbiti sudjelovanje nijedne države članice u postupku stručnog pregleda.
3. Svaka država članica uključena u postupak stručnog pregleda snosi troškove vlastitog sudjelovanja u tom postupku.
4. Informacije dobivene u postupku stručnog pregleda upotrebljavat će se isključivo u tu svrhu. Predstavnici država članica koji vode stručni pregled ne otkrivaju osjetljive i povjerljive informacije dobivene u postupku stručnog pregleda trećim stranama.
5. Države članice sudionice u stručnom pregledu otkrivaju eventualno postojanje sukoba interesa predstavnika koje su odabrale za sudjelovanje u aktivnostima stručnog pregleda.
Članak 8.
Pokretanje postupka stručnog pregleda
1. Postupak stručnog pregleda može se pokrenuti na jedan od sljedeća dva načina:
(a)
Određena država članica zatraži stručni pregled svojeg sustava elektroničke identifikacije.
(b)
Određena država članica ili države članice izraze želju da se stručno pregleda sustav elektroničke identifikacije druge države članice. U svojem zahtjevu oni navode razloge zbog kojih žele da se provede stručni pregled te objašnjavaju na koji bi se način stručnim pregledom pridonijelo interoperabilnosti ili sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije država članica.
2. Zahtjev iz stavka 1. najavljuje se mreži suradnje u skladu sa stavkom 3. Svaka država članica koja namjerava sudjelovati u stručnom pregledu o tome u roku od jednog mjeseca obavješćuje mrežu suradnje.
3. Država članica čiji će sustav elektroničke identifikacije biti predmet stručnog pregleda mreži suradnje dostavlja sljedeće informacije:
(a)
sustav elektroničke identifikacije koji će biti predmet stručnog pregleda;
(b)
države članice sudionice u stručnom pregledu;
(c)
vremenski okvir za podnošenje očekivanog ishoda mreži suradnje; i
(d)
aranžmani u pogledu načina provedbe stručnog pregleda u skladu s člankom 9. stavkom 2.
4. Sustav elektroničke identifikacije u roku od dvije godine od završetka stručnog pregleda ne podliježe novom stručnom pregledu, osim ako se u okviru mreže suradnje odluči drugačije.
Članak 9.
Priprema stručnog pregleda
1. Države članice sudionice u stručnom pregledu dostavljaju državi članici čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda imena i kontaktne podatke svojih predstavnika koji provode stručni pregled u roku od dva tjedna nakon što su države članice sudionice u stručnom pregledu obavijestile o svojoj namjeri da sudjeluju u pregledu u skladu s člankom 8. stavkom 2. Država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda može u slučaju sukoba interesa odbiti sudjelovanje bilo kojeg predstavnika.
2. Uzimajući u obzir smjernice mreže suradnje, država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda i države članice sudionice u stručnom pregledu dogovaraju se o:
(a)
području primjene i aranžmanima stručnog pregleda na temelju područja primjene članka 7. točke (g) ili članka 9. stavka 1. Uredbe (EU) br. 910/2014 te zanimanju koje su izrazile države članice sudionice u stručnom pregledu u početnoj fazi;
(b)
vremenskom okviru aktivnosti stručnog pregleda tako što utvrđuju konačni rok koji ne može biti duži od tri mjeseca nakon što su države članice sudionice u stručnom pregledu dostavile imena i kontaktne podatke svojih predstavnika u skladu sa stavkom 1.;
(c)
ostalim organizacijskim aranžmanima povezanima s postupkom stručnog pregleda.
Država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda o dogovoru obavješćuje mrežu suradnje.
Članak 10.
Stručni pregled
1. Države članice sudionice zajednički provode stručnu reviziju. Predstavnici država članica među sobom odabiru jednog predstavnika koji će koordinirati stručni pregled.
2. Država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda dostavlja državama članicama sudionicama u stručnom pregledu obrazac za prijavu podnesen Komisiji ili opis sustava u skladu s člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 ako predmetni sustav elektroničke identifikacije još nije prijavljen. Dostavlja se i sva popratna dokumentacija te dodatne relevantne informacije.
3. Stručni pregled može obuhvaćati, ali nije ograničen na, jedan ili više aranžmana u nastavku:
(a)
procjenu relevantne dokumentacije;
(b)
ispitivanje postupaka;
(c)
tehničke seminare; i
(d)
razmatranje procjene neovisnih trećih strana.
4. Države članice sudionice u stručnom pregledu mogu zatražiti dodatnu dokumentaciju u pogledu prijave. Država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda dostavlja takve informacije, osim ako:
(a)
tim informacijama ne raspolaže te bi njihovo prikupljanje prouzročilo prekomjerno administrativno opterećenje;
(b)
su te informacije povezane s pitanjima javne sigurnosti ili nacionalne sigurnosti;
(c)
su te informacije povezane s pitanjima poslovnih i profesionalnih tajni ili tajni poduzeća.
Članak 11.
Ishod stručnog pregleda
Države članice sudionice u stručnom pregledu pripremaju i u roku od jednog mjeseca od kraja postupka stručne revizije dostavljaju izvješće mreži suradnje. Članovi mreže suradnje mogu zatražiti od države članice čiji je sustav elektroničke identifikacije bio predmet stručnog pregleda ili od država članica sudionica u stručnom pregledu dodatne informacije ili pojašnjenja.
POGLAVLJE IV.
MREŽA SURADNJE
Članak 12.
Uspostava mreže suradnje i metode rada
Uspostavlja se mreža kojom se potiče suradnja u skladu s člankom 12. stavcima 5. i 6. Uredbe (EU) br. 910/2014 (dalje u tekstu „mreža suradnje”). Mreža suradnje svoj rad obavlja u kombinaciji sastanaka i pisanog postupka.
Članak 13.
Nacrt obrasca za prijavu
Kada država članica koja provodi prijavljivanje dostavi opis svojeg sustava elektroničke identifikacije u skladu s člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014, ona mreži suradnje dostavlja pravilno ispunjen nacrt obrasca za prijavu i svu potrebnu popratnu dokumentaciju kako je navedeno u članku 9. stavku 1. Uredbe (EU) br. 910/2014 i u provedbenom aktu iz članka 9. stavka 5. iste Uredbe.
Članak 14.
Zadaće
Mreža suradnje ovlaštena je za:
(a)
olakšavanje suradnje razmjenom informacija među državama članicama u pogledu uspostave i funkcioniranja okvira za interoperabilnost u skladu s člankom 12. stavcima 5. i 6. Uredbe (EU) br. 910/2014;
(b)
uspostavu metoda učinkovite razmjene informacija u pogledu svih pitanja povezanih s elektroničkom identifikacijom;
(c)
pregled odgovarajućih kretanja u sektoru elektroničke identifikacije te razmatranje i razvoj dobre prakse u području interoperabilnosti i sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije;
(d)
donošenje mišljenjâ o razvojima u pogledu okvira za interoperabilnost iz članka 12. stavaka 2. do 4. Uredbe (EU) br. 910/2014;
(e)
donošenje mišljenjâ o razvojima u pogledu minimalnih tehničkih specifikacija, normi i postupaka povezanih s razinama sigurnosti određenih u provedbenom aktu donesenom u skladu s člankom 8. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 910/2014 i smjernicama priloženima tom provedbenom aktu;
(f)
donošenje smjernica u pogledu područja primjene stručnog pregleda i njegovih aranžmana;
(g)
ispitivanje ishoda stručnog pregleda u skladu s člankom 11.;
(h)
ispitivanje ispunjenog nacrta obrasca za prijavu;
(i)
donošenje mišljenjâ o tome kako sustav elektroničke identifikacije koji se treba prijaviti i čiji je opis dostavljen u skladu s člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 ispunjava zahtjeve članka 7., članka 8. stavaka 1. i 2. te članka 12. stavka 1. navedene Uredbe i provedbenog akta iz članka 8. stavka 3. iste Uredbe.
Članak 15.
Članstvo
1. Države članice i zemlje Europskog gospodarskog prostora članice su mreže suradnje.
2. Predsjednik poziva predstavnike država pristupnica da od datuma potpisivanja Ugovora o pristupanju prisustvuju sastancima mreže suradnje kao promatrači.
3. Predsjednik nakon savjetovanja s mrežom suradnje može pozvati stručnjake koji nisu članovi mreže, a stručni su u području uvrštenom na dnevni red, da sudjeluju u radu mreže suradnje ili podskupine na ad hoc osnovi. Osim toga, predsjednik nakon savjetovanja s mrežom suradnje može dodijeliti status promatrača pojedincima i organizacijama.
Članak 16.
Rad
1. Sastancima mreže suradnje predsjeda Komisija.
2. U dogovoru s Komisijom u okviru mreže suradnje mogu se osnovati podskupine radi ispitivanja određenih pitanja u okviru nadležnosti koje određuje mreža suradnje. Takve podskupine prestaju postojati čim ispune zadaću za koju su osnovane.
3. Članovi mreže suradnje te pozvani stručnjaci i promatrači poštuju obvezu čuvanja profesionalne tajne koja je propisana Ugovorima i pripadajućim provedbenim pravilima te pravila Komisije o sigurnosti povezana sa zaštitom povjerljivih podataka EU-a iz Priloga Odluci Komisije 2001/844/EZ, EZUČ, Euratom (2). U slučaju kršenja tih obveza Komisija može poduzeti odgovarajuće mjere.
4. Mreža suradnje održava svoje sastanke u prostorima Komisije. Komisija osigurava usluge tajništva.
5. Mreža suradnje objavljuje svoja mišljenja donesena u skladu s člankom 14. točkom i. na posebnom web-mjestu. Ako mišljenje sadržava povjerljive informacije, mreža suradnje u svrhu objave donosi inačicu tog mišljenja koja nije povjerljiva.
6. Mreža suradnje donosi svoj poslovnik običnom većinom članova.
Članak 17.
Troškovi sastanaka
1. Komisija ne isplaćuje osobe uključene u aktivnosti mreže suradnje za njihove usluge.
2. Komisija može sudionicima sastanaka mreže suradnje nadoknaditi putne troškove. Nadoknada se isplaćuje u skladu s važećim propisima Komisije i u okviru raspoloživih sredstava dodijeljenih službama Komisije u okviru godišnjeg postupka raspodjele sredstava.
Članak 18.
Stupanje na snagu
Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. veljače 2015.


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 1339/2014 VAN DE COMMISSIE
van 16 december 2014
tot vaststelling van de forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruit
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EU) nr. 1308/2013 van het Europees Parlement en de Raad van 17 december 2013 tot vaststelling van een gemeenschappelijke ordening van de markten voor landbouwproducten en tot intrekking van de Verordeningen (EEG) nr. 922/72, (EEG) nr. 234/79, (EG) nr. 1037/2001 en (EG) nr. 1234/2007 van de Raad (1),
Gezien Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 van de Commissie van 7 juni 2011 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad, wat de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit betreft (2), en met name artikel 136, lid 1,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 zijn, op grond van de resultaten van de multilaterale handelsbesprekingen van de Uruguayronde, de criteria vastgesteld aan de hand waarvan de Commissie voor de producten en de perioden die in bijlage XVI, deel A, bij die verordening zijn vermeld, de forfaitaire waarden bij invoer uit derde landen vaststelt.
(2)
De forfaitaire invoerwaarde wordt elke dag berekend overeenkomstig artikel 136, lid 1, van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011, met inachtneming van de variabele gegevens voor die dag. Bijgevolg moet deze verordening in werking treden op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De in artikel 136 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 bedoelde forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld in de bijlage bij de onderhavige verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 16 december 2014.


Input:
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 818/2014
(2014. gada 24. jūlijs),
ar ko nosaka aizliegumu Eiropas Savienības dalībvalstu karogu kuģiem zvejot sarkanasarus NAFO apgabalā 3M
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem (1), un jo īpaši tās 36. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Padomes Regulā (ES) Nr. 43/2014 (2) ir noteiktas kvotas 2014. gadam.
(2)
Saskaņā ar Komisijas rīcībā esošo informāciju Eiropas Savienības dalībvalstu karogu kuģi vai kuģi, kas reģistrēti Eiropas Savienībā, ar nozveju no šīs regulas pielikumā norādītā krājuma ir pilnībā apguvuši 2014. gadam iedalīto vidusposma kvotu.
(3)
Tāpēc jāaizliedz ar šo krājumu saistītas specializētās zvejas darbības,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Kvotas pilnīga apguve
Nozvejas kvotu 2014. gadam, kura šīs regulas pielikumā minētajām dalībvalstīm iedalīta pielikumā norādītajam krājumam, uzskata par pilnībā apgūtu no pielikumā noteiktās dienas.
2. pants
Aizliegumi
Ar šīs regulas pielikumā norādīto krājumu saistītas specializētās zvejas darbības, kuras veic pielikumā minēto dalībvalstu karogu kuģi vai kuģi, kas reģistrēti šajās dalībvalstīs, ir aizliegtas no minētajā pielikumā noteiktās dienas.
3. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 24. jūlijā