Input:
VERORDENING (EU) Nr. 1168/2012 VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD
van 12 december 2012
tot wijziging van Verordening (EG) nr. 1225/2009 betreffende beschermende maatregelen tegen invoer met dumping uit landen die geen lid zijn van de Europese Gemeenschap
HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 207, lid 2,
Gezien het voorstel van de Europese Commissie,
Na toezending van het ontwerp van wetgevingshandeling aan de nationale parlementen,
Handelend volgens de gewone wetgevingsprocedure (1),
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
In zaak C-249/10 P (2) heeft het Hof van Justitie geoordeeld dat de steekproeftechniek, vastgesteld in artikel 17 van Verordening (EG) nr. 1225/2009 van de Raad (3), niet mag worden toegepast voor de vaststelling met betrekking tot de verzoeken om een behandeling als marktgerichte onderneming uit hoofde van artikel 2, lid 7, onder c), van die verordening.
(2)
Het arrest van het Hof van Justitie houdt in dat de Commissie alle verzoeken om een behandeling als marktgerichte onderneming moet onderzoeken, die zijn ingediend door medewerkende producenten-exporteurs die geen deel uitmaken van de steekproef, ongeacht het aantal medewerkende producenten. Een dergelijke praktijk zou echter een onevenredige administratieve last leggen op de onderzoeksautoriteiten van de Unie. Het is bijgevolg passend Verordening (EG) nr. 1225/2009 te wijzigen.
(3)
Bovendien is het gebruik van de in artikel 17 van Verordening (EG) nr. 1225/2009 bedoelde steekproeftechniek voor de vaststelling met betrekking tot de verzoeken om een behandeling als marktgerichte onderneming uit hoofde van artikel 2, lid 7, onder c), van die verordening toegestaan door de regels van de Wereldhandelsorganisatie. Het panel van het Orgaan voor Geschillenbeslechting van de Wereldhandelsorganisatie heeft bijvoorbeeld in geschil DS405 „Europese Unie - antidumpingmaatregelen voor bepaalde schoenen uit China” (4) (op 22 februari 2012 goedgekeurd verslag) gesteld dat China niet heeft aangetoond dat de Unie in strijd met de artikelen 2.4 en 6.10.2 van de antidumpingovereenkomst, punt 15, onder a) ii), van het Toetredingsprotocol van China en punt 151, onder e) en f), van het verslag van de werkgroep betreffende de toetreding van China heeft gehandeld door niet over te gaan tot onderzoek van de verzoeken om een behandeling als marktgerichte onderneming van de medewerkende Chinese producenten-exporteurs die geen deel uitmaakten van de steekproef voor het oorspronkelijke onderzoek.
(4)
Rekening houdend met deze achtergrond en ter wille van de rechtszekerheid wordt het daarom passend geacht dat een bepaling wordt ingevoerd die verduidelijkt dat het besluit om het onderzoek te beperken tot een redelijk aantal partijen door gebruik te maken van steekproeven op grond van artikel 17 van Verordening (EG) nr. 1225/2009 ook geldt voor de partijen die overeenkomstig artikel 2, lid 7, onder b) en c), van die verordening aan een onderzoek onderworpen zijn. Bijgevolg is het ook dienstig dat wordt verduidelijkt dat een vaststelling overeenkomstig artikel 2, lid 7, onder c), van die verordening niet mag worden uitgevoerd voor producenten-exporteurs die geen deel uitmaken van de steekproef, tenzij dergelijke producenten overeenkomstig artikel 17, lid 3, daarvan een individueel onderzoek aanvragen en verkrijgen.
(5)
Verder wordt het dienstig geacht te verduidelijken dat het antidumpingrecht op de invoer van exporteurs of producenten die zich bekend hebben gemaakt overeenkomstig artikel 17 van Verordening (EG) nr. 1225/2009, maar niet in het onderzoek zijn opgenomen, de gewogen gemiddelde dumpingmarge, die voor de partijen in de steekproef is vastgesteld, niet mag overschrijden, ongeacht of de voor dergelijke partijen vastgestelde normale waarde op grond van artikel 2, leden 1 tot en met 6, of artikel 2, lid 7, onder a), van die verordening is vastgesteld.
(6)
Ten slotte is de termijn van drie maanden waarbinnen een vaststelling overeenkomstig artikel 2, lid 7, onder c), van Verordening (EG) nr. 1225/2009 moet worden uitgevoerd, onwerkbaar gebleken, met name in procedures waarbij de steekproef overeenkomstig artikel 17 van die verordening wordt toegepast. Het wordt daarom dienstig geacht dat deze termijn wordt verlengd.
(7)
In het belang van de rechtszekerheid en het beginsel van goed bestuur is het nodig dat wordt bepaald dat de in deze verordening bepaalde wijzigingen aan Verordening (EG) nr. 1225/2009 zo spoedig mogelijk voor alle nieuwe en voor alle hangende onderzoeken moeten gelden.
(8)
Verordening (EG) nr. 1225/2009 moet daarom dienovereenkomstig worden gewijzigd,
HEBBEN DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Verordening (EG) nr. 1225/2009 wordt als volgt gewijzigd:
1)
Artikel 2, lid 7, wordt als volgt gewijzigd:
a)
in de voorlaatste zin van punt c) worden de woorden „Binnen drie maanden na de inleiding van de procedure” vervangen door de woorden: „Binnen normaliter zeven maanden maar uiterlijk binnen acht maanden na de inleiding van de procedure”;
b)
het volgende punt wordt toegevoegd:
„d)
Wanneer de Commissie haar onderzoek overeenkomstig artikel 17 heeft beperkt, wordt een vaststelling overeenkomstig punten b) en c) van dit lid beperkt tot de partijen die in het onderzoek zijn opgenomen en elke producent die overeenkomstig artikel 17, lid 3, een individuele behandeling krijgt.”.
2)
In artikel 9, lid 6, wordt de eerste zin vervangen door:
„Wanneer de Commissie haar onderzoek overeenkomstig artikel 17 heeft beperkt, mag het antidumpingrecht op de invoer van exporteurs of producenten die zich bekend hebben gemaakt overeenkomstig artikel 17, maar niet in het onderzoek zijn opgenomen, de gewogen gemiddelde dumpingmarge die voor de partijen in de steekproef is vastgesteld, niet overschrijden, ongeacht of de normale waarde voor deze partijen op grond van artikel 2, leden 1 tot en met 6, of artikel 2, lid 7, onder a), is vastgesteld.”.
Artikel 2
Deze verordening is van toepassing op alle nieuwe en op alle hangende onderzoeken met ingang van 15 december 2012.
Artikel 3
Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Straatsburg, 12 december 2012.


Input:
РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 421/2013 НА КОМИСИЯТА
от 7 май 2013 година
за вписване на название в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания [Porc du Sud-Ouest (ЗГУ)]
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 52, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. влезе в сила на 3 януари 2013 г. Той отмени и замени Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (2).
(2)
В съответствие с член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 510/2006 заявката за регистрация на названието „Porc du Sud-Ouest“, подадена от Франция, бе публикувана в Официален вестник на Европейския съюз (3).
(3)
Тъй като Комисията не е получила никакви възражения съгласно член 7 от Регламент (ЕО) № 510/2006, названието следва да се регистрира,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регистрира се названието, посочено в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 7 май 2013 година.


Input:
RÅDETS AFGØRELSE
af 21. oktober 2014
om fastsættelse af den holdning, Den Europæiske Union skal indtage i Udvalget for Offentlige Udbud, til tilbagetrækning af Unionens indsigelse mod at fjerne tre ordregivere fra listen i Japans bilag 3 til tillæg I til aftalen om offentlige udbud
(2014/741/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 9,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 29. august 2001 gav Japan i henhold til artikel XXIV, stk. 6, litra b), i WTO-aftalen om offentlige udbud (»1994 GPA«) parterne i 1994 GPA meddelelse om fjernelse af East Japan Railway Company, Central Japan Railway Company og West Japan Railway Company (de »tre jernbanevirksomheder«) fra listen i Japans bilag 3 til tillæg I.
(2)
Den 1. oktober 2001 gjorde Unionen indsigelse i henhold til artikel XXIV, stk. 6, litra b), i 1994 GPA mod de foreslåede ændringer som meddelt af Japan med det formål at foretage en nøje undersøgelse af årsagerne til den påtænkte fjernelse af disse tre jernbanevirksomheder fra listen, eftersom der var opstået visse betænkeligheder.
(3)
Trods afholdte høringer mellem Unionen og Japan, trak Unionen ikke sin indsigelse tilbage i modsætning til alle de øvrige indsigende parter.
(4)
Under revisionen af 1994 GPA blev der taget hensyn til Unionens indsigelse. Japan opførte ikke de tre jernbanevirksomheder på listen i sit bilag 3 til tillæg I, men medtog en note om, at de tre jernbanevirksomheder anses for at være omfattet af dets bilag 3, indtil Unionen trækker sin indsigelse mod at fjerne disse virksomheder fra listen tilbage.
(5)
I forbindelse med afgrænsningen af forhandlingsgrundlaget for en EU-Japan-frihandelsaftale og på baggrund af forhandlinger om offentlige udbud vedrørende denne aftale gav Unionen udtryk for, at den var rede til at trække sin indsigelse mod at fjerne de tre jernbanevirksomheder fra listen tilbage, i overensstemmelse med den tilgang, som blev fastlagt af Rådet i forbindelse med køreplanen for jernbane- og bytransport, og uden at det på nogen måde foregriber en eventuel vurdering af konkurrencen på det japanske jernbanemarked.
(6)
I lyset af Japans bekræftelse af, at det har til hensigt at foretage væsentlige ændringer af betingelserne for anvendelsen af den driftsmæssige beskyttelsesklausul i note 4 til Japans bilag 2 og note 3 a) til Japans bilag 3 til tillæg I og at fremme gennemsigtige og ikke-diskriminerende udbudsprocedurer i de tre jernbanevirksomheder, bør Unionen trække sin indsigelse mod at fjerne disse virksomheder fra listen tilbage.
(7)
Tilbagetrækningen af indsigelsen bør ikke berøre Unionens holdning i Udvalget for Offentlige Udbud til afgørelsen om vejledende kriterier for at bevise, at den statslige kontrol med eller indflydelse på en ordregivers omfattede udbud reelt er ophørt, jf. artikel XIX, stk. 8, i den reviderede GPA, navnlig om den statslige kontrol eller indflydelse reelt er ophørt, når de pågældende ordregivere ikke opererer i et konkurrencepræget miljø.
(8)
Det er hensigtsmæssigt at fastlægge den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i Udvalget for Offentlige Udbud til tilbagetrækningen af indsigelsen -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den holdning, som på Den Europæiske Unions vegne skal indtages i Udvalget for Offentlige Udbud, er den, at Unionen skal trække sin indsigelse mod at fjerne East Japan Railway Company, Central Japan Railway Company og West Japan Railway Company fra listen i Japans bilag 3 til tillæg I til aftalen om offentlige udbud tilbage.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Luxembourg, den 21. oktober 2014.


Input:
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 254/2013 DELLA COMMISSIONE
del 20 marzo 2013
che modifica il regolamento (CE) n. 340/2008 della Commissione relativo alle tariffe e agli oneri pagabili all’Agenzia europea per le sostanze chimiche a norma del regolamento (CE) n. 1907/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio concernente la registrazione, la valutazione, l’autorizzazione e la restrizione delle sostanze chimiche (REACH)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1907/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 18 dicembre 2006, concernente la registrazione, la valutazione, l’autorizzazione e la restrizione delle sostanze chimiche (REACH), che istituisce un’Agenzia europea per le sostanze chimiche, che modifica la direttiva 1999/45/CE e che abroga il regolamento (CEE) n. 793/93 del Consiglio e il regolamento (CE) n. 1488/94 della Commissione, nonché la direttiva 76/769/CEE del Consiglio e le direttive della Commissione 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE e 2000/21/CE (1), in particolare l’articolo 74, paragrafo 1, e l’articolo 132,
considerando quanto segue:
(1)
In base alla revisione del regolamento (CE) n. 340/2008 della Commissione, del 16 aprile 2008, relativo alle tariffe e agli oneri pagabili all’Agenzia europea per le sostanze chimiche a norma del regolamento (CE) n. 1907/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio concernente la registrazione, la valutazione, l’autorizzazione e la restrizione delle sostanze chimiche (REACH) (2), eseguita a norma dell’articolo 22, paragrafo 2, di tale regolamento, è opportuno modificare diversi aspetti del regolamento.
(2)
Per motivi di certezza giuridica è opportuno chiarire le conseguenze dei pagamenti tardivi all’agenzia. L’agenzia non deve rimborsare le tariffe o gli oneri pagati prima che una domanda sia stata respinta. Tuttavia, le tariffe o gli oneri pagati dopo che è stata respinta una domanda devono essere rimborsati in quanto pagamenti indebiti.
(3)
Per quanto riguarda gli aggiornamenti di una registrazione relativi a richieste di riservatezza, è opportuno che le tariffe siano applicate in modo coerente, indipendentemente dalla data di presentazione della richiesta. Per quanto riguarda gli aggiornamenti di una registrazione, diversi dagli aggiornamenti della fascia di tonnellaggio, è opportuno prevedere la possibilità per il dichiarante di richiedere un’estensione del secondo termine di pagamento della tariffa corrispondente al fine di concedere a quest’ultimo un periodo supplementare per effettuare il pagamento.
(4)
Per motivi di certezza giuridica è inoltre opportuno chiarire le disposizioni esistenti sulle tariffe ridotte per richieste di riservatezza presentate come domande congiunte o dai dichiaranti capofila.
(5)
Per quanto riguarda le tariffe per le domande a norma dell’articolo 62 del regolamento (CE) n. 1907/2006 e gli oneri per le revisioni delle autorizzazioni a norma dell’articolo 61 di tale regolamento, ogni scenario di esposizione non deve più essere automaticamente considerato un unico impiego, poiché il numero di impieghi supplementari richiesti in una domanda di autorizzazione o in una relazione di revisione dell’autorizzazione potrebbe non corrispondere al numero di scenari di esposizione inclusi in tali domande.
(6)
Occorre inoltre specificare che l’agenzia deve emettere una fattura che copra la tariffa o l’onere di base, nonché tutti gli oneri e le tariffe supplementari, inclusi i casi di domande di autorizzazione congiunte e relazioni di revisione congiunte.
(7)
L’agenzia può richiedere le prove dell’applicabilità delle condizioni di riduzione delle tariffe e degli oneri o di esenzione. Al fine di accertare il sussistere di tali presupposti è necessario prescrivere la presentazione di tali prove in una delle lingue ufficiali dell’Unione oppure, qualora esse siano disponibili solo in un'altra lingua, insieme a una traduzione giurata in una delle lingue ufficiali dell’Unione.
(8)
Inoltre, in seguito alla revisione delle tariffe e degli oneri conformemente all’articolo 22, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 340/2008, in base all’applicabile tasso di inflazione media annuale del 3,1% per il mese di aprile 2012 pubblicato da Eurostat, è opportuno adeguare le tariffe e gli oneri ordinari a tale tasso.
(9)
Le tariffe e gli oneri ridotti attuali applicati alle microimprese e alle piccole e medie imprese (PMI) devono essere ulteriormente ridotti al fine di minimizzare l’onere normativo e le numerose difficoltà pratiche affrontate dalle PMI per adeguarsi alle prescrizioni REACH, in particolare l’obbligo di registrazione, come indicato nella relazione della Commissione al Parlamento europeo, al Consiglio, al Comitato economico e sociale europeo e al Comitato delle regioni conformemente all'articolo 117, paragrafo 4, del regolamento REACH e all'articolo 46, paragrafo 2, del regolamento CLP e riesame di taluni elementi del regolamento REACH in conformità all'articolo 75, paragrafo 2, e all'articolo 138, paragrafi 2, 3 e 6, dello stesso regolamento (3).
(10)
Per riequilibrare la distribuzione di tariffe e oneri tra diverse classi di dimensione d’impresa è opportuno ridurre ulteriormente le tariffe e gli oneri del 4 % per quanto riguarda la registrazione e del 3,5 % per quanto riguarda l’autorizzazione, tenendo conto, da un lato, dei costi dell’agenzia e dei relativi costi dei servizi forniti dalle autorità competenti degli Stati membri e, dall’altro, dell’ulteriore riduzione di tariffe e oneri per le PMI e del numero di PMI interessate.
(11)
L’adeguamento generale delle tariffe e degli oneri è fissato ad un livello tale che, insieme a altre fonti di entrate dell’agenzia a norma dell’articolo 96, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1907/2006, è sufficiente a coprire i costi dei servizi forniti.
(12)
Occorre pertanto modificare il regolamento (CE) n. 340/2008.
(13)
Per motivi di certezza giuridica il presente regolamento non deve essere applicato alle domande valide che sono pendenti alla data della sua entrata in vigore.
(14)
Poiché le sostanze soggette a un regime transitorio di cui all’articolo 23, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1907/2006 devono essere registrate entro il 31 maggio 2013, è opportuno che il presente regolamento entri in vigore con urgenza.
(15)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato istituito dall’articolo 133 del regolamento (CE) n. 1907/2006,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 340/2008 è così modificato:
(1)
All’articolo 3, il paragrafo 7 è sostituito dal seguente:
“7. Qualora la registrazione sia stata respinta perché il dichiarante ha omesso di trasmettere le informazioni mancanti richieste o non ha effettuato il pagamento delle tariffe entro i termini, gli importi versati in relazione a tale registrazione prima che essa sia stata respinta non vengono rimborsati o accreditati al dichiarante.”
(2)
All’articolo 4, il paragrafo 7 è sostituito dal seguente:
“7. Qualora la registrazione sia stata respinta perché il dichiarante ha omesso di trasmettere le informazioni mancanti richieste o non ha effettuato il pagamento delle tariffe entro i termini, gli importi versati in relazione a tale registrazione prima che essa sia stata respinta non vengono rimborsati o accreditati al dichiarante.”
(3)
L’articolo 5 è così modificato:
(a)
Al paragrafo 2, dopo il secondo comma sono inseriti i seguenti commi:
“Per modificare l’accesso concesso alle informazioni nella registrazione l’agenzia riscuote una tariffa per ogni voce aggiornata, conformemente alle tabelle 3 e 4 dell’allegato III.
Nel caso di un aggiornamento riguardante sommari di studio o sommari esaurienti di studio l’agenzia riscuote una tariffa per ogni sommario di studio o sommario esauriente di studio aggiornato.”
(b)
Il paragrafo 7 è sostituito dal seguente:
‘7. Qualora l’aggiornamento sia stato respinto perché il dichiarante ha omesso di trasmettere le informazioni mancanti richieste o non ha effettuato il pagamento delle tariffe entro i termini, gli importi versati in relazione a tale aggiornamento prima che esso sia stato respinto non vengono rimborsati o accreditati al dichiarante.”
(4)
All’articolo 6, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
“3. Nel caso di una richiesta che si riferisce a una domanda congiunta l’agenzia riscuote una tariffa ridotta da ogni dichiarante, conformemente all’allegato IV. Nel caso di una richiesta presentata dal dichiarante capofila l’agenzia riscuote una tariffa ridotta solo dal dichiarante capofila, conformemente all’allegato IV.”
(5)
All’articolo 7, il paragrafo 5 è sostituito dal seguente:
“5. Qualora la notifica o la domanda di proroga sia stata respinta perché il fabbricante, l’importatore o il produttore ha omesso di trasmettere le informazioni mancanti richieste o non ha effettuato il pagamento delle tariffe o degli oneri entro i termini, gli importi versati in relazione a tale notifica o domanda di proroga prima essa sia stata respinta non vengono rimborsati o accreditati al soggetto che ha presentato la notifica o la domanda.”
(6)
All’articolo 8, paragrafo 2, il terzo comma è sostituito dal seguente:
“L’agenzia emette una fattura relativa alla tariffa di base e a ogni tariffa supplementare applicabile, incluso nel caso di una domanda congiunta di autorizzazione."
(7)
All’articolo 9, paragrafo 2, il terzo comma è sostituito dal seguente:
“L’agenzia emette una fattura relativa all’onere di base e a ogni onere supplementare applicabile, incluso nel caso di una relazione di revisione congiunta."
(8)
All’articolo 13, paragrafo 3, dopo il primo comma è inserito il seguente comma:
“Qualora le prove presentate all’agenzia non siano in una delle lingue ufficiali dell’Unione, tali prove sono corredate di una traduzione giurata in una delle lingue ufficiali.”
(9)
All'articolo 22 il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
“2. La Commissione rivede inoltre in modo continuo il presente regolamento qualora diventino disponibili informazioni significative relative alle ipotesi di base riguardanti le entrate e le spese previste dell’agenzia. Entro il 31 gennaio 2015 la Commissione rivede il presente regolamento al fine di apportare eventuali modifiche, se del caso, tenendo conto in particolare dei costi dell’agenzia e dei costi relativi ai servizi forniti dalle autorità competenti degli Stati membri.”
(10)
Gli allegati da I a VIII del regolamento (CE) n. 340/2008 sono sostituiti dal testo che figura nell’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento non si applica alle domande valide che sono pendenti il 22 marzo 2013.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 20 marzo 2013


Input:
32013D0036
L 016/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
ODLUKA VIJEĆA
od 29. listopada 2012.
o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Sporazuma o općem okviru za pojačanu suradnju između Europske unije i Europske organizacije za sigurnost zračne plovidbe
(2013/36/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 100. stavak 2., u vezi s člankom 218. stavkom 5.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
budući da:
(1)
Europska komisija je u ime Unije dogovorila Sporazum o općem okviru za pojačanu suradnju (dalje u tekstu „Sporazum”) između Europske unije i Europske organizacije za sigurnost zračne plovidbe, u skladu s Odlukom Vijeća od 6. listopada 2011. kojom se Komisija ovlašćuje da započne pregovore.
(2)
Sporazum je parafiran 24. travnja 2012.
(3)
Sporazum bi trebalo potpisati i privremeno primjenjivati do završetka postupaka za njegovo zaključivanje.
(4)
Potrebno je utvrditi postupke za sudjelovanje Unije u zajedničkom odboru koji je osnovan u skladu sa Sporazumom,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Ovime se odobrava potpisivanje, u ime Unije, Sporazuma o općem okviru za pojačanu suradnju između Europske unije i Europske organizacije za sigurnost zračne plovidbe, pod uvjetom da se taj Sporazum zaključi.
Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.
Članak 2.
Predsjednik Vijeća se ovime ovlašćuje da imenuje osobu(e) opunomoćenu(e) za potpisivanje Sporazuma u ime Unije, pod uvjetom da se taj Sporazum zaključi.
Članak 3.
Sporazum se u skladu s člankom 13. stavkom 1. Sporazuma primjenjuje privremeno od datuma njegovog potpisivanja do dovršetka postupaka za njegovo sklapanje.
Članak 4.
1. Komisija zastupa Uniju u zajedničkom odboru uspostavljenom u skladu s člankom 7. Sporazuma.
2. Komisija, nakon savjetovanja s posebnim odborom koji imenuje Vijeće, određuje stajalište koje Unija zauzima u zajedničkom odboru, što se odnosi i na usvajanje priloga Sporazumu i usvajanje izmjena tih priloga Sporazumu.
Članak 5.
Komisija može poduzeti bilo koje primjerene mjere u skladu s člancima 5., 6., 8., 9., 10. i 11. Sporazuma.
Članak 6.
Komisija redovito obavješćuje Vijeće o provedbi Sporazuma.
Članak 7.
Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Luksemburgu 29. listopada 2012.


Input:
REGOLAMENT TAL-KUMMISSJONI (UE) Nru 1223/2013
tad-29 ta’ Novembru 2013
li jipprovdi għal tnaqqis mill-kwota tas-sajd għas-salamun allokata lill-Polonja fl-2013 u fis-snin sussegwenti fis-subdiviżjonijiet 22-31 tal-ICES minħabba sajd eċċessiv fl-2012
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidrat ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1224/2009 tal-20 ta’ Novembru 2009 li jistabbilixxi sistema Komunitarja ta’ kontroll għall-iżgurar tal-konformità mar-regoli tal-Politika Komuni tas-Sajd, li jemenda r-Regolamenti (KE) Nru 847/96, (KE) Nru 2371/2002, (KE) Nru 811/2004, (KE) Nru 768/2005, (KE) Nru 2115/2005, (KE) Nru 2166/2005, (KE) Nru 388/2006, (KE) Nru 509/2007, (KE) Nru 676/2007, (KE) Nru 1098/2007, (KE) Nru 1300/2008, (KE) Nru 1342/2008 u li jħassar ir-Regolamenti (KEE) Nru 2847/93, (KE) Nru 1627/94 u (KE) Nru 1966/2006 (1), u b’mod partikolari l-Artikolu 105(1) u (2) tiegħu,
Billi:
(1)
Kienet allokata kwota tas-sajd għas-salamun tal-Atlantiku fl-ilmijiet tal-Unjoni tas-subdiviżjonijiet 22-31 tal-ICES lill-Polonja għall-2012 mir-Regolament tal-Kunsill (UE) Nru 1256/2011 (2).
(2)
Il-Kummissjoni sabet li kien hemm xi inkonsistenzi fid-dejta Pollakka dwar is-sajd għas-salamun fl-2012 b’kontroverifika mad-dejta rreġistrata u rrappurtata f’sajdiet spezzjonati u oħrajn mhux spezzjonati. Dawn l-inkonsistenzi fir-rappurtar tal-kompożizzjoni tal-qabda komplew ġew ikkorroborati bit-twettiq ta’ diversi missjonijiet ta’ awditjar u verifika fil-Polonja skont ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1224/2009. Bl-evidenza miġbura, il-Kummissjoni tista’ tistabbilixxi li dan l-Istat Membru qabeż il-kwota tas-salamun tiegħu għas-sena 2012 b’1 776 biċċa tas-salamun.
(3)
Skont l-ewwel paragrafu tal-Artikolu 105 tar-Regolament (KE) Nru 1224/2009, meta l-Kummissjoni tkun stabbilixxiet li Stat Membru jkun qabeż il-kwoti tas-sajd li kienu allokati lilu, il-Kummissjoni għandha tnaqqas il-kwoti tas-sajd futuri ta’ dak l-Istat Membru.
(4)
Il-paragrafu 2 tal-Artikolu 105 tar-Regolament (KE) Nru 1224/2009 jipprovdi li t-tnaqqis mill-kwoti tas-sajd għandu jsir għas-sena jew is-snin ta’ wara.
(5)
Jinħtieġ li t-tnaqqis meħtieġ sabiex jagħmel tajjeb għal dan is-sajd eċċessiv isir fuq il-kwota allokata lill-Polonja għas-salamun tal-Atlantiku fl-2013. L-ammont ta’ sajd eċċessiv huwa kkwantifikat mill-Kummissjoni għal anqas minn 100 tunnellata. Skont l-aħħar sentenza tal-paragrafu 2 tal-Artikolu 105, l-ebda fattur ta’ multiplikazzjoni ma għandu għalhekk jiġi applikat lit-tnaqqis.
(6)
Madankollu, jekk minħabba l-konsum tal-kwota tal-2013 fil-waqt tad-dħul fis-seħħ ta’ dan ir-Regolament, ma jkunx possibbli li jsir għal kollox it-tnaqqis tal-ammonti dovuti, kull kwantità li jibqa’ għandha titnaqqas mill-kwota tas-salamun tal-Atlantiku li tista’ tiġi allokata lil dan l-Istat Membru fl-2014, f’konformità mal-linji gwida tal-Kummissjoni għat-tnaqqis tal-kwoti skont l-Artikolu 105(1), (2) u (5) tar-Regolament (KE) Nru 1224/2009 (3).
ADOTTAT DAN IR-REGOLAMENT:
Artikolu 1
Il-kwota tas-sajd għas-salamun tal-Atlantiku (Salmo salar) fl-ilmijiet tal-Unjoni tas-subdiviżjonijiet 22-31 tal-ICES allokata lill-Polonja fl-2013 mir-Regolament tal-Kunsill (UE) Nru 1256/2011 għandha titnaqqas kif jidher fl-Anness.
Artikolu 2
Jekk it-tnaqqis li għandu jiġi applikat skont l-Artikolu 1 ikun ogħla mill-kwota tas-sajd li tkun għadha disponibbli u t-tnaqqis ma jkunx jista’ jsir kompletament fl-2013, il-kwantitajiet li jifdal għandhom jitnaqqsu milll-kwota tas-sajd għas-salamun tal-Atlantiku (Salmo salar) fl-ilmijiet tal-Unjoni tas-subdiviżjonijiet 22-31 tal-ICES li tista’ tiġi allokata lill-Polonja fl-2014.
Artikolu 3
Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ l-għada tal-jum tal-pubblikazzjoni tiegħu f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u jkun direttament applikabbli fl-Istati Membri kollha.
Magħmul fi Brussell, id-29 ta’ Novembru 2013.


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS (ES) 2015/714
2015 m. balandžio 24 d.
dėl tam tikros privalomosios tarifinės informacijos galiojimo
(pranešta dokumentu Nr. C(2015) 2888)
(Tekstas autentiškas tik anglų, ispanų, portugalų, prancūzų ir vokiečių kalbomis)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (1), ypač į jo 9 straipsnio 1 dalies a punkto pirmą įtrauką,
atsižvelgdama į 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, nustatantį Bendrijos muitinės kodeksą (2), ypač į jo 12 straipsnio 5 dalies a punkto iii papunktį,
atsižvelgdama į 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamentą (EEB) Nr. 2454/93, išdėstantį Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (3), ypač į jo 9 straipsnio 1 dalies antrą įtrauką,
kadangi:
(1)
priede nurodytoje privalomojoje tarifinėje informacijoje (PTI) pateiktas tarifinis klasifikavimas yra nesuderinamas su bendrosiomis Kombinuotosios nomenklatūros (KN) aiškinimo taisyklėmis, nustatytomis Reglamento (EEB) Nr. 2658/87 I priedo pirmos dalies I skyriuje, ir neatitinka kitos PTI;
(2)
produktai, kuriems suteikta priede nurodyta PTI, yra vaisių sultys, vaisių sulčių koncentratas (-ai), daržovių sultys arba daržovių sulčių koncentratas (-ai), sumaišyti ar nesumaišyti, taip pat priedai, praskiesti vandeniu arba gazuoti. PTI nustatytas tų produktų tarifinis klasifikavimas atitinkamai neatitinka TARIC kodų 2202901019, 2202901099, 2202909190, 2202909590 ir 2202909990;
(3)
siekiant užtikrinti lygias veiklos vykdytojų teises ir vienodą TARIC taikymą, priede nurodyta PTI turi netekti galios. Todėl tą informaciją suteikusi muitinė, gavusi pranešimą apie šį sprendimą, turėtų ją kuo greičiau atšaukti ir apie tai pranešti Komisijai;
(4)
pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 12 straipsnio 6 dalį turėtojui suteikiama galimybė tam tikrą laikotarpį naudotis PTI, kuri neteko galios vadovaujantis toje nuostatoje ir Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 14 straipsnio 1 dalyje nustatytomis sąlygomis;
(5)
šiame sprendime nustatytos priemonės atitinka Muitinės kodekso komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1. Priede pateiktos lentelės 1 skiltyje nurodyta privalomoji tarifinė informacija, kurią suteikė tos lentelės 2 skiltyje nurodyta muitinė dėl 3 skiltyje nurodyto tarifinio klasifikavimo, pagal 2 dalį netenka galios.
2. Priede pateiktos lentelės 2 skiltyje nurodyta muitinė kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per 10 dienų nuo pranešimo apie šį sprendimą atšaukia tos lentelės 1 skiltyje nurodytą privalomąją tarifinę informaciją ir praneša apie tai jos turėtojams.
3. Muitinė, atšaukusi privalomąją tarifinę informaciją ir pateikusi pranešimą pagal 2 dalį, praneša apie tai Komisijai.
2 straipsnis
Pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 12 straipsnio 6 dalį priede nurodyta privalomąja tarifine informacija galima naudotis dar šešis mėnesius nuo pranešimo apie privalomosios tarifinės informacijos atšaukimą datos.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai, Ispanijos Karalystei, Prancūzijos Respublikai, Austrijos Respublikai, Portugalijos Respublikai ir Jungtinei Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2015 m. balandžio 24 d.


Input:
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1032/2013
af 24. oktober 2013
om godkendelse af bromeddikesyre som et eksisterende aktivstof til anvendelse i biocidholdige produkter af produkttype 4
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 af 22. maj 2012 om tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter (1), særlig artikel 89, stk. 1, tredje afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 1451/2007 (2) er der opstillet en liste over aktive stoffer, som skal vurderes med henblik på eventuel optagelse i bilag I, I A eller I B til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF (3). Denne liste omfatter bromeddikesyre.
(2)
Bromeddikesyre er vurderet i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2, i direktiv 98/8/EF til anvendelse i produkttype 4, desinfektionsmidler til brug i forbindelse med levnedsmidler og fodringssteder, som defineret i bilag V til direktivet, hvilket svarer til produkttype 4 i bilag V til forordning (EU) nr. 528/2012.
(3)
Spanien blev udpeget som rapporterende medlemsstat og sendte den kompetente myndigheds rapport sammen med en henstilling til Kommissionen den 22. januar 2011 i overensstemmelse med artikel 14, stk. 4 og 6, i forordning (EF) nr. 1451/2007.
(4)
Medlemsstaterne og Kommissionen har gennemgået den kompetente myndigheds rapport. I overensstemmelse med artikel 15, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1451/2007 er resultaterne af vurderingen indføjet i en vurderingsrapport i Det Stående Udvalg for Biocidholdige Produkter den 27. september 2013.
(5)
Det fremgår af rapporten, at biocidholdige produkter, der anvendes i produkttype 4, og som indeholder bromeddikesyre, kan forventes at opfylde kravene i artikel 5 i direktiv 98/8/EF.
(6)
Bromeddikesyre bør derfor godkendes til anvendelse i biocidholdige produkter af produkttype 4.
(7)
Da der ved vurderingen ikke blev taget højde for nanomaterialer, bør godkendelsen ikke omfatte disse materialer i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning (EU) nr. 528/2012.
(8)
Der blev i vurderingen ikke taget højde for, at biocidholdige produkter, der indeholder bromeddikesyre, kan indgå i materialer og genstande bestemt til direkte eller indirekte kontakt med fødevarer, jf. artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1935/2004 (4). For sådanne materialer kan det være nødvendigt at fastsætte specifikke grænser for migration over i fødevarer som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra e), i forordning (EF) nr. 1935/2004. Godkendelsen bør derfor ikke omfatte en sådan anvendelse, medmindre Kommissionen har vedtaget sådanne grænser, eller det ved ovennævnte forordning er blevet fastsat, at sådanne grænser ikke er nødvendige.
(9)
Før et aktivstof godkendes, bør medlemsstaterne, de berørte parter og eventuelt Kommissionen have en rimelig frist til at forberede sig, så de kan opfylde de nye krav.
(10)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Biocidholdige Produkter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bromeddikesyre godkendes som et aktivstof til anvendelse i biocidholdige produkter af produkttype 4 med forbehold af specifikationerne og betingelserne i bilaget.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. oktober 2013.


Input:
IZVEDBENA UREDBA SVETA (EU) št. 1013/2014
z dne 26. septembra 2014
o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (EU) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 442/2011 (1) ter zlasti člena 32(1) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Svet je 18. januarja 2012 sprejel Uredbo (EU) št. 36/2012.
(2)
Sodišče Evropske unije je s sodbo z dne 16. julija 2014 v zadevi T-572/11 razglasilo odločitev Sveta, da Samirja Hassana uvrsti na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, iz Priloge II k Uredbi (EU) št. 36/2012, za nično.
(3)
Samirja Hassana bi bilo treba na podlagi nove obrazložitve znova uvrstiti na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, iz Priloge II k Uredbi (EU) št. 36/2012.
(4)
Poleg tega bi bilo treba posodobiti podatke, ki se nanašajo na dva subjekta s seznama iz Priloge II k Uredbi (EU) št. 36/2012.
(5)
Uredbo (EU) št. 36/2012 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Priloga II k Uredbi (EU) št. 36/2012 se spremeni, kot je določeno v Prilogi k tej uredbi.
Člen 2
Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 26. septembra 2014


Input:
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 1196/2013
(2013. gada 22. novembris)
par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā [Stakliškės (AĢIN)]
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulu (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (1) un jo īpaši tās 52. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Lietuvas pieteikums, kurā lūgts reģistrēt nosaukumu „Stakliškės”, ir publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2).
(2)
Komisijai nav iesniegts neviens paziņojums par iebildumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 51. pantu, tāpēc nosaukums „Stakliškės” būtu jāreģistrē,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas pielikumā minētais nosaukums ar šo tiek ierakstīts reģistrā.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 22. novembrī


Input:
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1289/2013/EU RENDELETE
(2013. december 11.)
a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló 539/2001/EK tanácsi rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdésének a) pontjára,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (1),
mivel:
(1)
A kölcsönösségi mechanizmust - amelyet akkor kell alkalmazni, ha az 539/2001/EK tanácsi rendelet (2) II. mellékletében szereplő valamely harmadik ország vízumkötelezettséget alkalmaz legalább egy tagállam állampolgáraival szemben - ki kell igazítani a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésének fényében, valamint az Európai Unió Bíróságának a másodlagos jogalapokkal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatának megfelelően. Az említett mechanizmust ezenkívül úgy kell kiigazítani, hogy a szolidaritás jegyében uniós válaszként szolgáljon abban az esetben, ha az 539/2001/EK rendelet II. mellékletében szereplő valamely harmadik ország vízumkötelezettséget ír elő legalább egy tagállam állampolgáraival szemben.
(2)
Azon tagállami értesítés kézhezvételekor, amely szerint az 539/2001/EK rendelet II. mellékletében felsorolt valamely harmadik ország vízumkötelezettséget ír elő az adott tagállam állampolgáraival szemben, valamennyi tagállamnak együttesen kell fellépnie, uniós választ adva ezáltal egy olyan helyzetre, amely az Unió egészét érinti és amelyben állampolgárai eltérő bánásmódban részesülnek.
(3)
A teljes vízumkölcsönösség olyan cél, amelyre az Uniónak mindig tevőlegesen kell törekednie a harmadik országokkal fenntartott kapcsolataiban, ezzel hozzájárulva az Unió külpolitikájának hitelességéhez és egységességéhez.
(4)
E rendeletnek mechanizmust kell létrehoznia az 539/2001/EK rendelet II. mellékletében felsorolt harmadik országok vízummentességének olyan szükséghelyzetben való ideiglenes felfüggesztésére (a továbbiakban: a felfüggesztési mechanizmus) vonatkozóan, amikor legalább egy tagállam nehézségeinek leküzdéséhez azonnali intézkedésre van szükség, figyelembe véve a szükséghelyzet által az Unió egészére gyakorolt összhatást.
(5)
A felfüggesztési mechanizmus tekintetében a jelentős és hirtelen növekedés az 50 %-os küszöb meghaladását jelenti. A növekedés ugyanakkor alacsonyabb százalékos arány esetén is jelentősnek és hirtelennek tekinthető, amennyiben a Bizottság az érintett tagállam által bejelentett konkrét esetben azt alkalmazandónak tekinti.
(6)
A felfüggesztési mechanizmus tekintetében az alacsony elfogadási arány a menedékjog iránti kérelmek hozzávetőlegesen 3-4 %-os elfogadási arányát jelzi. Az elfogadás ennél magasabb százalékos arány esetén is alacsony arányúnak tekinthető, amennyiben a Bizottság az érintett tagállam által bejelentett konkrét esetben azt alkalmazandónak tekinti.
(7)
Meg kell akadályozni azokat a visszaéléseket, amelyek valamely harmadik ország állampolgárai számára rövid távú tartózkodás esetére biztosított vízummentességből következnek, valamint fel kell lépni e visszaélésekkel szemben, amennyiben ezen állampolgárok fenyegetést jelentenek az érintett tagállam közrendjére és belső biztonságára.
(8)
E rendeletnek jogalapot kell teremtenie a vízumkötelezettségre, illetve vízummentességre olyan útiokmányok birtokosai tekintetében, amelyeket az érintett tagállam által a nemzetközi jog alanyaként elismert, de kormányközi nemzetközi szervezetnek nem minősülő egyes jogalanyok állítottak ki.
(9)
Mivel az 1932/2006/EK tanácsi rendelet (3) által bevezetett, menekültekre és a hontalan személyekre vonatkozó szabályokat nem kell alkalmazni e személyekre, ha az ilyen személyek az Egyesült Királyságban vagy Írországban rendelkeznek tartózkodási hellyel, tisztázni kell egyes menekültek és hontalan személyek vízumkötelezettséggel kapcsolatos helyzetét, akik az Egyesült Királyságban vagy Írországban rendelkeznek tartózkodási hellyel. E rendeletnek e személyekkel kapcsolatban a tagállamokra kell bíznia a vízummentesség vagy a vízumkötelezettség melletti döntést nemzetközi kötelezettségeiknek megfelelően. A tagállamoknak e döntésükről értesíteniük kell a Bizottságot.
(10)
Az 539/2001/EK rendelet nem érinti azon nemzetközi megállapodások alkalmazását, amelyeket az Európai Közösség az említett rendelet hatálybalépését megelőzően kötött, és amelyekből - az Európai Unió Bírósága ítélkezési gyakorlatának figyelembevétele mellett - a közös vízumszabályoktól való eltérést szükségessé tévő kötelezettségek erednek.
(11)
A kölcsönösségi mechanizmus alkalmazásának második szakaszában való megfelelő európai parlamenti és tanácsi részvétel biztosítása érdekében - tekintettel arra, hogy az 539/2001/EK rendelet II. mellékletében szereplő valamely harmadik ország valamennyi állampolgára esetében a vízummentesség felfüggesztése és annak a tagállamokra, a schengeni társult országokra és magára az Unióra, konkrétan a külkapcsolatokra és a schengeni térség általános működésére gyakorolt horizontális hatásai politikailag különösen érzékeny kérdésnek minősülnek - a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikke szerint jogi aktusokat fogadjon el a kölcsönösségi mechanizmus egyes elemeire vonatkozóan. E hatáskör Bizottságra való átruházása nem jelenti azt, hogy a schengeni térségben ne kellene politikai vitát folytatni az uniós vízumpolitikáról. Az átruházás továbbá azt is tükrözi, hogy a kölcsönösségi mechanizmusnak az érintett harmadik országok állampolgáraira történő alkalmazásakor megfelelő átláthatóságról és jogbiztonságról kell gondoskodni, különösen az 539/2001/EK rendelet II. mellékletének megfelelő ideiglenes módosítása révén. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és szövegezése során a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(12)
A felfüggesztési mechanizmus és a kölcsönösségi mechanizmusra vonatkozó egyes rendelkezések eredményes alkalmazásának biztosítása, valamint különösen az említett mechanizmusok alkalmazásával járó összes releváns tényező és esetleges következmények megfelelő figyelembevételének lehetővé tétele érdekében a Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni azon érintett harmadik országok állampolgárai kategóriáinak meghatározása tekintetében, amelyekre a kölcsönösségi mechanizmus keretein belül a vízummentesség ideiglenes felfüggesztését kell alkalmazni, továbbá az említett felfüggesztés megfelelő időtartamának megállapítására vonatkozó hatáskör és a felfüggesztési mechanizmus végrehajtására vonatkozó hatáskör meghatározása tekintetében. E hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (4) összhangban kell gyakorolni. E végrehajtási jogi aktusok elfogadására a vizsgálóbizottsági eljárást kell alkalmazni.
(13)
Izland és Norvégia tekintetében e rendelet az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között kötött, e két államnak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás (5) értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK tanácsi határozat (6) 1. cikkének B. pontjában említett terület alá tartoznak.
(14)
Svájc tekintetében e rendelet az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás (7) értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak a 2008/146/EK tanácsi határozat (8) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke B. pontjában említett terület alá tartoznak.
(15)
Liechtenstein tekintetében e rendelet az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség között a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról aláírt jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok (9) azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak a 2011/350/EU tanácsi határozat (10) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke B. pontjában említett terület alá tartoznak.
(16)
Ez a rendelet a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyekben az Egyesült Királyság a 2000/365/EK tanácsi határozatnak (11) megfelelően nem vesz részt; az Egyesült Királyság ezért nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.
(17)
Ez a rendelet a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyekben Írország a 2002/192/EK tanácsi határozatnak (12) megfelelően nem vesz részt; Írország ezért nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.
(18)
Az 539/2001/EK rendeletet ezért megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 539/2001/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
Az 1. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Amennyiben egy, a II. mellékletben található listán szereplő harmadik ország vízumkötelezettséget ír elő legalább egy tagállam állampolgáraival szemben, a következő rendelkezéseket kell alkalmazni:
a)
az érintett tagállam a vízumkötelezettség harmadik ország általi bevezetését követő 30 napon belül, vagy ha a 2014. január 9-án már fennálló vízumkötelezettség továbbra is hatályban marad, akkor az ettől az időponttól számított 30 napon belül írásban értesíti erről az Európai Parlamentet, a Tanácsot és a Bizottságot.
Ennek az értesítésnek:
i.
tartalmaznia kell a vízumkötelezettség érvényesítésének időpontját, valamint az érintett útiokmányok és vízumok típusát,
ii.
részletesen be kell mutatnia azon előzetes intézkedéseket, amelyeket az érintett tagállam annak érdekében hozott, hogy közötte és a szóban forgó harmadik ország között vízummentesség legyen érvényben, továbbá tartalmaznia kell minden lényeges információt.
A Bizottság az ezen értesítéssel kapcsolatos információkat haladéktalanul közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjában, beleértve a vízumkötelezettség végrehajtásának időpontjával, valamint az érintett útiokmányok és vízumok típusával kapcsolatos információkat is.
Amennyiben a harmadik ország úgy határoz, hogy a vízumkötelezettséget az e pont első albekezdésében említett határidő lejárta előtt feloldja, az értesítést nem kell megtenni vagy vissza kell vonni, az információkat pedig nem kell közzétenni;
b)
a Bizottság - az a) pont harmadik albekezdésében említett közzététel időpontját követően azonnal és az érintett tagállammal konzultálva - mindenekelőtt politikai, gazdasági és kereskedelmi téren lépéseket tesz a szóban forgó adott harmadik ország hatóságainál a vízummentes utazás visszaállítása vagy bevezetése érdekében, és e lépésekről haladéktalanul tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot;
c)
amennyiben 90 nappal az a) pont harmadik albekezdésében említett közzététel időpontját követően, a b) ponttal összhangban megtett lépések ellenére a harmadik ország nem oldja fel a vízumkötelezettséget, az érintett tagállam felkérheti a Bizottságot, hogy függessze fel az adott harmadik ország bizonyos kategóriákba tartozó állampolgárai esetében a vízummentességet. Ha egy tagállam ilyen kérelmet nyújt be, arról tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot;
d)
a Bizottság az e), f) vagy h) pont szerinti lépések megfontolása során figyelembe veszi az érintett tagállam által a szóban forgó harmadik országgal a vízummentes utazás érdekében hozott intézkedések eredményét, a b) ponttal összhangban tett lépéseket, valamint azon következményeket, amelyekkel a vízummentesség felfüggesztése járhat az Uniónak és tagállamainak a szóban forgó harmadik országgal való külkapcsolataira nézve;
e)
amennyiben az érintett harmadik ország nem oldotta fel a vízumkötelezettséget, a Bizottság legkésőbb hat hónappal az a) pont harmadik albekezdésében említett közzététel időpontját követően, majd legfeljebb hat hónapos időközönként olyan időtartamon át, amely nem haladhatja meg az f) pontban említett felhatalmazáson alapuló jogi aktus hatálybalépésének vagy kifogásolásának időpontját:
i.
az érintett tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére olyan végrehajtási jogi aktust fogad el, amely a szóban forgó harmadik ország bizonyos kategóriákba tartozó állampolgárai esetében legfeljebb hat hónapos időtartamra ideiglenesen felfüggeszti a vízummentességet. E végrehajtási jogi aktusban meg kell határozni a vízummentesség felfüggesztése hatálybalépésének - az említett jogi aktus hatálybalépését követő 90 napon belül eső - időpontját, figyelembe véve a tagállamok konzulátusain rendelkezésre álló erőforrásokat. Az ezt követő végrehajtási jogi aktusok elfogadásakor a Bizottság további, legfeljebb hat hónapos időszakokkal meghosszabbíthatja a felfüggesztés időtartamát, és módosíthatja a szóban forgó harmadik ország állampolgárainak azon kategóriáit, amelyek esetében felfüggeszti a vízummentességet.
E végrehajtási jogi aktusokat a 4a. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás szerint kell elfogadni. A 4. cikk alkalmazásának sérelme nélkül, a felfüggesztési időszakok során a harmadik országnak a végrehajtási jogi aktusban foglalt valamennyi kategóriába tartozó állampolgárai vízummal kell, hogy rendelkezzenek a tagállamok külső határainak átlépésekor; vagy
ii.
jelentést nyújt be a 4a. cikk (1) bekezdésében említett bizottságnak, amelyben értékeli a helyzetet és indokolást ad arról, hogy miért vetette el a vízummentesség felfüggesztését, és erről tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
A Bizottság e jelentésben minden releváns tényezőt - így például a d) pontban említett tényezőket is - figyelembe vesz. Az Európai Parlament és a Tanács e jelentés alapján politikai vitát tarthat;
f)
amennyiben az érintett harmadik ország 24 hónappal az a) pont harmadik albekezdésében említett közzététel időpontját követően sem oldotta fel a vízumkötelezettséget, a Bizottság a 4b. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el, amelyben e harmadik ország állampolgárai esetében 12 hónapra ideiglenesen felfüggeszti a II. melléklet alkalmazását. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusban meg kell határozni azt az - az említett jogi aktus hatálybalépését követő 90 napon belül eső - időpontot, amelyben a II. melléklet alkalmazásának felfüggesztése hatályba lép, figyelembe véve a tagállamok konzulátusain rendelkezésre álló erőforrásokat, és ennek megfelelően módosítani kell a II. mellékletet. A módosításkor a szóban forgó harmadik ország nevéhez lábjegyzetet kell beilleszteni, feltüntetve benne a felfüggesztés időtartamának megjelölésével azt, hogy a vízummentesség az adott harmadik ország tekintetében fel van függesztve.
Az e) pont alapján az érintett harmadik országgal kapcsolatban elfogadott végrehajtási jogi aktusok hatályukat vesztik azon a napon, amikor a II. melléklet alkalmazásának e harmadik ország állampolgáraival szembeni felfüggesztése hatályba lép, vagy amikor a 4b. cikk (5) bekezdésének megfelelően kifogást emeltek a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben.
Amennyiben a Bizottság a h) pont szerinti jogalkotási javaslatot nyújt be, az e pont első albekezdésében említett felfüggesztés időtartama hat hónappal meghosszabbodik. A hivatkozott albekezdésben említett lábjegyzetet megfelelően módosítani kell.
A 4. cikk alkalmazásának sérelme nélkül, a felfüggesztés időtartamai alatt a felhatalmazáson alapuló jogi aktus által érintett harmadik ország állampolgárai vízummal kell, hogy rendelkezzenek a tagállamok külső határainak átlépésekor;
g)
amennyiben egy másik tagállam ezt követően ugyanazon harmadik országgal kapcsolatos, az e) vagy f) pont szerint elfogadott intézkedések alkalmazása során e harmadik országra vonatkozóan az a) pont alapján értesítést tesz, azt az értesítést az említett pontokban foglalt határidők vagy alkalmazási idők meghosszabbítása nélkül egyesíteni kell a már említett, folyamatban lévő eljárásokkal;
h)
amennyiben az f) pontban említett felhatalmazáson alapuló jogi aktus hatálybalépését követő hat hónapon belül a szóban forgó harmadik ország nem oldotta fel a vízumkötelezettséget, a Bizottság jogalkotási javaslatot nyújthat be e rendelet módosítására, amelynek célja az adott harmadik országra való hivatkozás áthelyezése a II. mellékletből az I. mellékletbe;
i)
az e), f) és h) pontban említett eljárások nem érintik a Bizottság arra vonatkozó jogát, hogy bármikor olyan jogalkotási javaslatot nyújtson be e rendelet módosítására, amelynek célja az érintett harmadik ország áthelyezése a II. mellékletből az I. mellékletbe;
j)
amennyiben a szóban forgó harmadik ország eltörli a vízumkötelezettséget, az érintett tagállam haladéktalanul értesíti erről az Európai Parlamentet, a Tanácsot és a Bizottságot. Az értesítést a Bizottság haladéktalanul közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
A szóban forgó harmadik ország tekintetében az e) vagy f) pont alapján elfogadott végrehajtási vagy felhatalmazáson alapuló jogi aktusok hét nappal az e pont első albekezdésében említett közzétételt követően hatályukat vesztik. Amennyiben a szóban forgó harmadik ország két vagy több tagállam állampolgáraival szemben vezetett be vízumkötelezettséget, a harmadik országra vonatkozó végrehajtási vagy felhatalmazáson alapuló jogi aktusok hét nappal az utolsó olyan tagállamra vonatkozó értesítés közzétételét követően vesztik hatályukat, amelynek állampolgáraival szemben a szóban forgó harmadik ország vízumkötelezettséget alkalmazott. A f) pont első albekezdésében említett lábjegyzetet törölni kell az érintett felhatalmazáson alapuló jogi aktus hatályának megszűnésekor. A hatályvesztésről szóló tájékoztatást a Bizottság haladéktalanul közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
Amennyiben a szóban forgó harmadik ország feloldja a vízumkötelezettséget, az érintett tagállam azonban elmulasztja az e pont első albekezdése szerinti értesítést, a Bizottság saját kezdeményezésére haladéktalanul gondoskodik az ugyanazon albekezdésben említett közzétételről, és e pont második albekezdése alkalmazandó.”;
b)
az (5) bekezdést el kell hagyni.
2.
A rendelet a következő cikkekkel egészül ki:
„1a. cikk
(1) Az 1. cikk (2) bekezdésétől eltérve a II. mellékletben felsorolt valamely harmadik ország állampolgáraival szembeni vízummentességet szükséghelyzetekben ideiglenes jelleggel, e cikkel összhangban, végső lehetőségként fel kell függeszteni.
(2) A tagállamok értesíthetik a Bizottságot, amennyiben azzal szembesülnek, hogy hat hónapos időszakon keresztül az előző év azonos időszakához vagy a vízummentességnek a II. mellékletben szereplő harmadik ország állampolgárai esetében való alkalmazását megelőző utolsó hat hónaphoz képest az alábbi körülmények közül egy vagy több fennáll, és azok olyan szükséghelyzethez vezetnek, amelyet önállón nem tudnak orvosolni, vagyis az alábbiak száma jelentősen és hirtelen megnő:
a)
a harmadik ország azon állampolgárainak száma, akik a tagállam területén jogtalanul tartózkodnak;
b)
a harmadik ország állampolgárai által benyújtott, alacsony arányban elfogadott, menedékjog iránti kérelmek száma, amennyiben ez a növekedés tagállam menekültügyi rendszerére különleges nyomást gyakorol;
c)
a tagállam által harmadik országhoz annak állampolgáraira vonatkozóan benyújtott és elutasított visszafogadási kérelmek száma.
Az első albekezdésben említett, a vízummentesség alkalmazását megelőző hat hónapos időszakkal történő összevetést kizárólag a vízummentességnek az adott harmadik ország állampolgárai esetében való alkalmazásának kezdő időpontjától számított hét évig kell elvégezni.
Az első albekezdésben említett értesítést megfelelően indokolni kell, és közölni kell a vonatkozó adatokat és statisztikákat, valamint azon előzetes intézkedések részletes leírását, amelyeket az érintett tagállam a helyzet orvoslása érdekében megtett. A Bizottság az értesítésről haladéktalanul tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(3) A Bizottság megvizsgálja a (2) bekezdés szerint közölt értesítést, és ennek során figyelembe veszi az alábbiakat:
a)
az, hogy a (2) bekezdésben leírt helyzetek valamelyike fennáll-e;
b)
a (2) bekezdésben leírt helyzetek bármelyike által érintett tagállamok száma;
c)
az, hogy a (2) bekezdésben említett növekedések - a tagállamok által szolgáltatott adatokból kitűnően - összességükben milyen hatást gyakorolnak az Unió migrációs helyzetére;
d)
az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség, az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal vagy az Európai Rendőrségi Hivatal (Europol) által készített jelentések, amennyiben az értesítésben foglalt konkrét eset körülményei ezt szükségessé teszik;
e)
a közrend és a belső biztonság átfogó kérdése, az érintett tagállammal folytatott konzultáció alapján.
A Bizottság vizsgálata eredményeiről tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(4) Amennyiben a Bizottság a (3) bekezdésben említett vizsgálat alapján, valamint figyelembe véve, hogy milyen következménnyel járna a vízummentesség felfüggesztése az Uniónak és tagállamainak a szóban forgó harmadik országgal való külkapcsolataira nézve, és igyekezve alternatív hosszú távú megoldásokat találni szoros együttműködésben az érintett harmadik országgal, úgy határoz, hogy intézkedéseket kell hozni, a (2) bekezdésben említett értesítés kézhezvételét követő három hónapon belül végrehajtási jogi aktust fogad el, amelyben az érintett harmadik ország állampolgárai esetében hat hónapra ideiglenesen felfüggeszti a vízummentességet. A végrehajtási jogi aktust a 4a. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni. A végrehajtási jogi aktusban meg kell határozni a vízummentesség felfüggesztése hatálybalépésének napját.
A 4. cikk alkalmazásának sérelme nélkül, a felfüggesztés időtartamai alatt a végrehajtási jogi aktus által érintett harmadik ország állampolgárai vízummal kell, hogy rendelkezzenek a tagállamok külső határainak átlépésekor.
(5) A Bizottság a (4) bekezdés szerint elfogadott végrehajtási jogi aktus időbeli hatályának lejárta előtt - az érintett tagállammal együttműködve - jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A jelentéshez jogalkotási javaslatot csatolhat e rendelet módosítására, amelynek célja az érintett harmadik országra való hivatkozás áthelyezése a II. mellékletből az I. mellékletbe.
(6) Amennyiben a Bizottság az (5) bekezdés szerint jogalkotási javaslatott nyújtott be, legfeljebb 12 hónappal meghosszabbíthatja a (4) bekezdés szerint elfogadott végrehajtási jogi aktus időbeli hatályát. A végrehajtási jogi aktus időbeli hatályának meghosszabbítására irányuló határozatot a 4a. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás szerint kell elfogadni.
1b. cikk
Legkésőbb 2018. január 10-ig a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlament és a Tanács részére, amelyben értékeli az 1. cikk (4) bekezdésében említett kölcsönösségi mechanizmus és az 1a. cikkben említett felfüggesztési mechanizmus hatékonyságát, és szükség esetén jogalkotási javaslatot terjeszt be e rendelet módosítására. Az Európai Parlament és a Tanács e javaslatról rendes jogalkotási eljárás keretében határoz.”.
3.
A 4. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A tagállamok kivételt tehetnek az 1. cikk (1) bekezdésében előírt vízumkötelezettséget vagy az 1. cikk (2) bekezdésében előírt vízummentességet illetően az alábbi személyekkel:
a)
diplomata útlevéllel, szolgálati/hivatali útlevéllel vagy különleges útlevéllel rendelkező személyek;
b)
a polgári légiközlekedési és tengerhajózási személyzet tagjai feladataik ellátása közben;
c)
a polgári tengerhajózási személyzet partra szálló tagjai, amennyiben rendelkeznek a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet 1958. május 13-i 108. számú vagy 2003. június 16-i 185. számú egyezményével, vagy a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetnek a nemzetközi tengeri forgalom könnyítéséről szóló, 1965. április 9-i egyezményével összhangban kiállított tengerészigazolvánnyal;
d)
katasztrófa vagy baleset során a sürgősségi ellátást vagy mentést végző missziók személyzete és tagjai;
e)
a nemzetközi belvízi utakon hajózó járművek polgári személyzete;
f)
az olyan kormányközi nemzetközi szervezetek, amelyeknek legalább egy tagállam tagja, vagy az érintett tagállam által a nemzetközi jog alanyaként elismert egyéb jogalanyok által az említett szervezetek vagy jogalanyok tisztviselői részére kiállított útiokmányok birtokosai”;
b)
a (2) bekezdés a következő ponttal egészül ki:
„d)
a menekültek vízumkötelezettségének eltörléséről szóló, 1959. április 20-án Strasbourgban aláírt európai megállapodásból eredő kötelezettségek sérelme nélkül azokat a menekültnek elismert és hontalan személyeket, valamint egyetlen ország állampolgárságával sem rendelkező más személyeket, akik az Egyesült Királyságban vagy Írországban rendelkeznek tartózkodási hellyel, és az Egyesült Királyság vagy Írország által kiállított olyan útiokmánnyal rendelkeznek, amelyet az érintett tagállam elismer.”
4.
A rendelet a következő cikkel egészül ki:
„4a. cikk
(1) A Bizottság munkáját egy bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (13) értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
(3) Ha a bizottság nem nyilvánít véleményt, a Bizottság nem fogadhatja el a végrehajtási jogi aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése alkalmazandó.
4b. cikk
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(2) A Bizottságnak az 1. cikk (4) bekezdésének f) pontjában említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására való felhatalmazása ötéves időtartamra szól 2014. január 9-tól kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal az ötéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja az 1. cikk (4) bekezdésének f) pontjában említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) Az 1. cikk (4) bekezdésének f) pontja értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő négy hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
(13) Az Európai Parlament és a Tanács 2011. február 16-i 182/2011/EU rendelete a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról (HL L 55., 2011.2.28., 13. o.)”"
2. cikk
Az 539/2001/EK rendelet e rendelettel módosított 1a. cikkét, és különösen annak (2) bekezdése második albekezdését azokra a harmadik országokra is alkalmazni kell, amelyek állampolgárai esetében a vízummentesség 2014. január 9. előtt került bevezetésre.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Strasbourgban, 2013. december 11-én.


Input:
DEĊIŻJONI TA’ IMPLIMENTAZZJONI TAL-KUMMISSJONI
tat-13 ta’ Ġunju 2013
li temenda d-Deċiżjoni 2011/30/UE dwar l-ekwivalenza tas-sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità u s-sistemi ta’ investigazzjoni u penali għall-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar ta’ ċerti pajjiżi terzi kif ukoll dwar perjodu tranżizzjonali għall-attivitajiet tal-awditjar ta’ awdituri u entitajiet tal-awditjar minn ċerti pajjiżi terzi fl-Unjoni Ewropea
(notifikata bid-dokument C(2013) 3491)
(Test b’relevanza għaż-ŻEE)
(2013/288/UE)
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidrat id-Direttiva 2006/43/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tas-17 ta’ Mejju 2006 dwar il-verifiki statutorji tal-kontijiet annwali u tal-kontijiet konsolidati, li temenda d-Direttivi tal-Kunsill 78/660/KEE u 83/349/KEE u li tħassar id-Direttiva tal-Kunsill 84/253/KEE (1), u b’mod partikolari l-ewwel subparagrafu tal-Artikolu 46(2) tagħha,
Billi:
(1)
Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2011/30/UE (2) tippermetti lill-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar mill-pajjiżi u t-territorji terzi elenkati fl-Anness ta’ dik id-Deċiżjoni biex ikomplu bl-attivitajiet tagħhom fl-Unjoni fir-rigward ta’ rapporti tal-awditjar li jikkonċernaw il-kontijiet annwali jew konsolidati għas-snin finanzjarji li jibdew matul il-perjodu bejn it-2 ta’ Lulju 2010 u l-31 ta’ Lulju 2012.
(2)
Il-Kummissjoni wettqet valutazzjonijiet tas-sistemi ta’ sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità, tal-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u l-entiatjiet tal-awditjar tal-pajjiżi u t-territorji terzi elenkati fl-Anness għad-Deċiżjoni 2011/30/UE. Il-valutazzjonijiet twettqu bl-għajnuna tal-Grupp Ewropew tal-Korpi tas-Sorveljanza tal-Awdituri. Is-sistemi tas-sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità, tal-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar ta’ dawn il-pajjiżi u t-territorji terzi ġew ivvalutati fid-dawl tal-kriterji stipulati fl-Artikoli 29, 30 u 32 tad-Direttiva 2006/43/KE li jirregolaw is-sistemi tas-sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità, tal-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u d-ditti tal-awditjar tal-Istati Membri. L-għan aħħari tal-kooperazzjoni bejn is-sistemi tas-sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità, u l-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar tal-Istati Membri u pajjiżi terzi għandu jkun li tinkiseb fiduċja reċiproka fis-sistemi tas-sorveljanza tax-xulxin abbażi tal-ekwivalenza tagħhom.
(3)
Wara dawn il-valutazzjonijiet, jidher li Abu Dhabi, il-Brażil, Dubai International Financial Centre, Guernsey, l-Indoneżja, il-Gżira ta’ Man, Jersey, il-Malasja, it-Tajwan u t-Tajlandja għandhom sistemi ta’ sorveljanza pubblika, aċċertament tal-kwalità, tal-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar li jaħdmu skont regoli simili għal dawk stabbiliti fl-Artikoli 29, 30 u 32 tad-Direttiva 2006/43/KE. Għalhekk, huwa xieraq li s-sistemi ta’ sorveljanza pubblika, aċċertament tal-kwalità, l-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar ta’ dawn il-pajjiżi terzi jitqiesu bħala ekwivalenti għas-sistemi tas-sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità, tal-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u d-ditti tal-awditjar tal-Istati Membri.
(4)
Il-Bermuda, il-Gżejjer Kajman, l-Eġittu, il-Mawrizju, in-New Zealand, ir-Russja u t-Turkija stabbilew jew jinsabu fil-proċess li jistabbilixxu sistemi ta’ sorveljanza pubblika, aċċertament tal-kwalità, investigazzjoni u penali għall-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar. Madankollu, l-informazzjoni dwar il-funzjonament u r-regoli li jirregolaw dawn is-sistemi mhix biżżejjed biex titwettaq valutazzjoni tal-ekwivalenza. Sabiex titwettaq aktar valutazzjoni għall-iskop li tittieħed deċiżjoni finali dwar l-ekwivalenza fir-rigward ta’ dawn is-sistemi, jenħtieġ tinkiseb aktar informazzjoni mingħand dawn il-pajjiżi u t-territorji terzi sabiex ikun hemm fehim aħjar tas-sistemi tagħhom. Għalhekk, huwa xieraq li jittawwal il-perjodu tranżizzjonali mogħti mid-Deċiżjoni 2011/30/UE fir-rigward tal-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar li jipprovdu rapporti tal-awditjar dwar il-kontijiet annwali jew konsolidati ta’ kumpaniji inkorporati f’dawn il-pajjiżi u t-territorji terzi.
(5)
L-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar li jipprovdu rapporti tal-awditjar dwar il-kontijiet annwali jew konsolidati ta’ kumpaniji inkorporati f’Ħong Kong, l-Indja u Iżrael ibbenefikaw minn perjodu tranżizzjonali mogħti mid-Deċiżjoni 2011/30/UE. Minn dak iż-żmien, dawn il-pajjiżi jew it-territorji terzi ma stabbilixxewx sistema indipendenti ta’ sorveljanza pubblika, aċċertament tal-kwalità u investigazzjonijiet u penali. Huma ma pprovdewx informazzjoni dwar is-sistemi tagħhom ta’ regolamentazzjoni u sorveljanza tal-awditjar. F’dan iċ-ċirkustanzi, jidher li dawn il-pajjizi jew it-territorji terzi ma ħadux il-miżuri meħtieġa biex ir-regolamentazzjoni tagħhom tal-awditjar tiġi rrikonoxxuta mill-Kummissjoni bħala ekwivalenti għas-sistemi tas-sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità, tal-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar tal-Istati Membri. Għalhekk, il-perjodu tranżizzjonali li ngħatalhom mid-Deċiżjoni 2011/30/UE ma għandux jiġi estiż fir-rigward tal-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar li jipprovdu rapporti tal-awditjar dwar il-kontijiet annwali jew konsolidati ta’ kumpaniji inkorporati f’dawn il-pajjiżi terzi.
(6)
Sabiex jiġu protetti l-investituri, l-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar li jipprovdu rapporti tal-awditjar dwar kontijiet annwali jew konsolidati ta’ kumpaniji inkorporati fil-pajjiżi elenkati fl-Anness II ta’ din id-Deċiżjoni għandhom ikunu jistgħu jkomplu l-attivitajiet ta’ awditjar tagħhom matul il-perjodu tranżizzjonali fl-Unjoni mingħajr ma jkunu reġistrati skont l-Artikolu 45 tad-Direttiva 2006/43/KE biss jekk jipprovdu l-informazzjoni meħtieġa. Jekk jipprovdu l-informazzjoni, dawk l-awdituri u l-entitajiet ta’ awditjar għandhom ikunu jistgħu jkomplu bl-attivitajiet tagħhom marbuta ma’ rapporti ta’ awditjar dwar il-kontijiet annwali jew konsolidati għas-snin finanzjarji li jibdew matul il-perjodu bejn l-1 ta’ Awwissu 2012 u l-31 ta’ Lulju 2015. Din id-Deċiżjoni ma għandhiex taffettwa d-dritt tal-Istati Membri li japplikaw is-sistemi tagħhom ta’ investigazzjoni u penali fir-rigward ta’ dawn l-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar.
(7)
Id-Deċiżjoni 2011/30/UE għandha għaldaqstant tiġi emendata skont dan.
(8)
Il-miżuri previsti f’din id-Deċiżjoni huma skont l-opinjoni tal-Kumitat stabbilit mill-Artikolu 48(1) tad-Direttiva 2006/43/KE
ADOTTAT DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Id-Deċiżjoni 2011/30/UE hija emendata kif ġej:
(1)
Fl-Artikolu 1, jiżdied it-tieni paragrafu li ġej:
“Għall-fini tal-Artikolu 46(1) tad-Direttiva 2006/43/KE, is-sistemi tas-sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità, tal-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar tal-pajjiżi u t-territorji terzi li ġejjin għandhom jitqiesu bħala ekwivalenti għas-sistemi tas-sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità, tal-investigazzjoni u l-penali għall-awdituri u d-ditti tal-awditjar tal-Istati Membri fir-rigward tal-attivitajiet tal-awditjar marbuta mal-kontijiet annwali jew konsolidati għas-snin finanzjarji li jibdew mill-1 ta’ Awwissu 2012:
(1)
Abu Dhabi
(2)
Il-Brażil
(3)
Dubai International Financial Centre
(4)
Guernsey
(5)
L-Indoneżja
(6)
L-Isle of Man
(7)
Jersey
(8)
Il-Malasja
(9)
It-Tajwan
(10)
it-Tajlandja”
(2)
L-Artikolu 2 huwa emendat kif ġej:
(a)
Fil-frażi introduttorja tal-paragrafu 1 il-kliem “l-Anness” huma mibdula b’“Anness I”;
(b)
Il-paragrafi 2, 3 u 4 għandhom jinbidlu b’dan li ġej:
“2. L-Istati Membri ma għandhomx japplikaw l-Artikolu 45 tad-Direttiva 2006/43/KE fir-rigward tal-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar li jipprovdu rapporti tal-awditjar dwar il-kontijiet annwali jew konsolidati ta’ kumpaniji inkorporati fil-pajjiżi u t-territorji terzi elenkati fl-Anness II ta’ din id-Deċiżjoni, kif imsemmi fl-Artikolu 45(1) ta’ dik id-Direttiva, għas-snin finanzjarji li jibdew matul il-perjodu bejn it-2 ta’ Lulju 2010 u l-31 ta’ Lulju 2015, fil-każijiet meta l-awditur jew l-entità tal-awditjar konċernata tipprovdi lill-awtoritajiet kompetenti tal-Istat Membru b’dan kollu li ġej:
(a)
l-isem u l-indirizz tal-awditur jew l-entità tal-awditjar konċernata u l-informazzjoni dwar l-istruttura legali tagħha;
(b)
meta l-awditur jew l-entità tal-awditjar tkun tagħmel parti minn xi netwerk, deskrizzjoni tan-netwerk;
(c)
l-istandards tal-awditjar u r-rekwiżiti tal-indipendenza li ġew applikati għall-awditu konċernat;
(d)
deskrizzjoni tas-sistema interna ta’ kontroll tal-kwalità tal-entità tal-awditjar;
(e)
indikazzjoni ta’ jekk u meta sar l-aħħar eżami tal-aċċertament tal-kwalità tal-awditur jew tal-entità tal-awditjar u, sakemm din l-informazzjoni ma tkunx qiegħda tingħata mill-awtorità kompetenti tal-pajjiż terz, l-informazzjoni meħtieġa dwar l-eżitu tal-eżami. Meta l-informazzjoni meħtieġa dwar l-eżitu tal-aħħar eżami tal-aċċertament tal-kwalità ma tkunx pubblika, l-awtoritajiet kompetenti tal-Istati Membri għandhom jittrattaw din l-informazzjoni fuq bażi kunfidenzjali.
3. L-Istati Membri għandhom jiżguraw li l-pubbliku jiġi infurmat dwar l-isem u l-indirizz tal-awdituri u tal-entitajiet tal-awditjar li jipprovdu r-rapporti tal-awditjar dwar il-kontijiet annwali jew konsolidati ta’ kumpaniji inkorporati fil-pajjiżi elenkati fl-Anness II ta’ din id-Deċiżjoni u dwar il-fatt li s-sistemi tas-sorveljanza pubblika, l-aċċertament tal-kwalità, tal-investigazzjoni u l-penali ta’ dawk il-pajjiżi u t-territorji għadhom mhumiex rikonoxxuti bħala ekwivalenti skont l-Artikolu 46(2) tad-Direttiva 2006/43/KE. Għal dawn l-għanijiet, l-awtoritajiet kompetenti tal-Istati Membri msemmija fl-Artikolu 45 tad-Direttiva 2006/43/KE jistgħu wkoll jirreġistraw lill-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar li jwettqu awditi tal-kontijiet annwali jew konsolidati ta’ kumpaniji inkorporati fil-pajjiżi elenkati fl-Anness II ta’ din id-Deċiżjoni.
4. Minkejja l-paragrafu 2, l-Istati Membri jistgħu japplikaw is-sistemi tagħhom ta’ investigazzjoni u penali għall-awdituri u l-entitajiet tal-awditjar li jwettqu awditi tal-kontijiet annwali jew konsolidati ta’ kumpaniji inkorporati fil-pajjiżi elenkati fl-Anness II.”
(c)
Għandu jiżdied il-paragrafu 5 li ġej:
“5. Il-paragrafu 2 għandu jkun mingħajr preġudizzju għall-arranġamenti kooperattivi dwar l-eżamijiet tal-aċċertament tal-kwalità bejn l-awtoritajiet kompetenti ta’ Stat Membru u l-awtoritajiet kompetenti ta’ pajjiż elenkat fl-Anness II sakemm dan l-arranġament jilħaq l-kriterji kollha li ġejjin:
(a)
jinkludi t-twettiq ta’ eżamijiet tal-aċċertament tal-kwalità abbażi ta’ trattament ugwali;
(b)
ġie kkomunikat lill-Kummissjoni minn qabel;
(c)
ma jippreġudika l-ebda deċiżjoni tal-Kummissjoni skont l-Artikolu 47 tad-Direttiva 2006/43/KE.”
(3)
L-Artikolu 4 jinbidel b’dan li ġej:
“Artikolu 4
Il-punt (10) tal-ewwel paragrafu tal-Artikolu 1 ma jibqax japplika mill-31 ta’ Lulju 2013.”
(4)
L-Anness jinbidel bl-Anness I ta’ din id-Deċiżjoni.
(5)
Jiżdied l-Anness II, kif muri fl-Anness II ta’ din id-Deċiżjoni.
Artikolu 2
Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lill-Istati Membri.
Magħmul fi Brussell, it-13 ta’ Ġunju 2013.


Input:
32013R0355
L 109/14
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
18.04.2013.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 355/2013
od 18. travnja 2013.
o odobravanju aktivne tvari maltodekstrin, u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja, i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (1), a posebno njezin članak 13. stavak 2. i članak 78. stavak 2.,
budući da:
(1)
U skladu s člankom 80. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EZ) br. 1107/2009, Direktiva Vijeća 91/414/EEZ (2) mora se primjenjivati na aktivne tvari za koje je donesena odluka u skladu s člankom 6. stavkom 3. te Direktive prije 14. lipnja 2011., uzimajući u obzir postupak i uvjete za odobrenje. Odlukom Komisije 2008/20/EZ (3) uvjeti iz članka 80. stavka 1. točke (a) Uredbe (EZ) br. 1107/2009 za maltodekstrin ispunjeni su.
(2)
U skladu s člankom 6. stavkom 2. Direktive 91/414/EEZ, Ujedinjena Kraljevina je 8. listopada 2008. od društva Biological Crop Protection Ltd primila zahtjev za uvrštenje aktivne tvari maltodekstrin u Prilog I. Direktivi 91/414/EEZ. Odlukom 2008/20/EZ potvrđeno je da je dokumentacija bila „cjelovita” u smislu da se moglo smatrati da u načelu udovoljava zahtjevima u pogledu podataka i informacija iz Priloga II. i III. Direktivi 91/414/EEZ.
(3)
Za tu su aktivnu tvar procijenjeni učinci na zdravlje ljudi i životinja te na okoliš u skladu s odredbama članka 6. stavaka 2. i 4. Direktive 91/414/EEZ za uporabe koje je predložio podnositelj prijave (sada Certis Europe B.V.). Imenovana država članica izvjestiteljica podnijela je 29. studenoga 2011. nacrt izvješća o ocjeni.
(4)
Nacrt izvješća o ocjeni preispitale su države članice i Europska agencija za sigurnost hrane (dalje u tekstu: „Agencija”). Agencija je Komisiji 3. prosinca 2012. iznijela svoj zaključak o ponovnoj ocjeni procjene rizika od pesticida za aktivnu tvar maltodekstrin (4). Taj su nacrt izvješća o ocjeni i zaključak Agencije preispitale države članice i Komisija u okviru Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja te su konačnu inačicu dovršile 15. ožujka 2013. u obliku izvješća Komisije o ponovnoj ocjeni maltodekstrina.
(5)
Različita ispitivanja su pokazala da se za sredstva za zaštitu bilja koja sadrže maltodekstrin može očekivati da načelno udovoljavaju zahtjevima utvrđenima u članku 5. stavku 1. točkama (a) i (b) i članku 5. stavku 3. Direktive 91/414/EEZ, ponajprije vezano uz upotrebe koje su bile ispitivane i detaljno opisane u izvješću Komisije o ponovnoj ocjeni. Stoga je primjereno odobriti maltodekstrin.
(6)
U skladu s člankom 13. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 u vezi s njezinim člankom 6. i u svjetlu trenutačnog znanstvenog i stručnog znanja, potrebno je, međutim uključiti određene uvjete i ograničenja.
(7)
Prije odobravanja bi trebalo omogućiti razumno razdoblje kako bi se državama članicama i zainteresiranim stranama omogućilo da se pripreme za udovoljavanje novim zahtjevima koji proizlaze iz odobrenja.
(8)
Ne dovodeći u pitanje obveze predviđene u Uredbi (EZ) br. 1107/2009 koje proizlaze iz odobrenja, uzimajući u obzir posebnu situaciju nastalu prijelazom s Direktive 91/414/EEZ na Uredbu (EZ) br. 1107/2009, trebalo bi se primjenjivati sljedeće. Državama bi članicama trebalo omogućiti razdoblje od šest mjeseci nakon odobravanja kako bi se ponovno ocijenila odobrenja sredstava za zaštitu bilja koja sadrže maltodekstrin. Države bi članice, prema potrebi, trebale izmijeniti, zamijeniti ili povući odobrenja. Odstupajući od tog roka, dulje bi se razdoblje trebalo predvidjeti za podnošenje i procjenu cjelokupne ažurirane dokumentacije iz Priloga III., kako je određeno u Direktivi 91/414/EEZ, za sva sredstva za zaštitu bilja za svaku namijenjenu uporabu u skladu s jedinstvenim načelima.
(9)
Iskustvo stečeno uvrštenjem aktivnih tvari u Prilog I. Direktivi 91/414/EEZ, ocijenjenih u okviru Uredbe Komisije (EEZ) br. 3600/92 od 11. prosinca 1992. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu prve faze programa rada iz članka 8. stavka 2. Direktive Vijeća 91/414/EEZ o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (5), pokazalo je da može doći do poteškoća u tumačenju dužnosti nositelja postojećih odobrenja vezanih uz pristup podacima. Radi izbjegavanja daljnjih poteškoća se stoga čini potrebnim pojasniti dužnosti država članica, a posebno dužnost provjere kojom nositelj odobrenja dokazuje pristup dokumentaciji koja udovoljava zahtjevima Priloga II. toj Direktivi. Međutim, to objašnjenje ne uvodi nove obveze državama članicama ili nositeljima odobrenja u usporedbi s do sada donesenim direktivama kojima se izmjenjuje Prilog I. toj Direktivi ili uredbama kojima se odobravaju aktivne tvari.
(10)
U skladu s člankom 13. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 1107/2009, Prilog Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 od 25. svibnja 2011. o provedbi Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu popisa odobrenih aktivnih tvari (6) treba na odgovarajući način izmijeniti.
(11)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Odobrenje aktivne tvari
Aktivna tvar maltodekstrin, kako je određeno u Prilogu I., odobrava se podložno uvjetima utvrđenima u tom Prilogu.
Članak 2.
Ponovna ocjena sredstava za zaštitu bilja
1. Države članice, u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009, prema potrebi izmjenjuju ili povlače postojeća odobrenja za sredstva za zaštitu bilja koja sadrže maltodekstrin kao aktivnu tvar do 31. ožujka 2014.
One do tog datuma posebno provjeravaju jesu li uvjeti iz Priloga I. ovoj Uredbi ispunjeni, osim onih koji su navedeni u stupcu o posebnim odredbama tog Priloga, te posjeduje li nositelj odobrenja dokumentaciju odnosno ima li pristup dokumentaciji koja udovoljava zahtjevima iz Priloga II. Direktivi 91/414/EEZ u skladu s uvjetima iz članka 13. stavaka od 1. do 4. te Direktive i članka 62. Uredbe (EZ) br. 1107/2009.
2. Odstupajući od stavka 1., države članice ponovno ocjenjuju proizvod za svako odobreno sredstvo za zaštitu bilja koje sadrži maltodekstrin kao jedinu aktivnu tvar ili kao jednu od nekoliko aktivnih tvari, od kojih su sve bile navedene u Prilogu Provedbenoj uredbi (EU) br. 540/2011 najkasnije do 30. rujna 2013., u skladu s jedinstvenim načelima kako je navedeno u članku 29. stavku 6. Uredbe (EZ) br. 1107/2009, na temelju dokumentacije koja udovoljava zahtjevima iz Priloga III. Direktivi 91/414/EEZ i uzimajući u obzir stupac s posebnim odredbama iz Priloga I. toj Uredbi. Na temelju te ocjene utvrđuju ispunjava li sredstvo uvjete određene u članku 29. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 1107/2009.
Po utvrđivanju države članice:
(a)
u slučaju da sredstvo sadrži maltodekstrin kao jedinu aktivnu tvar, prema potrebi izmjenjuju ili povlače odobrenje najkasnije do 31. ožujka 2015.; ili
(b)
u slučaju da sredstvo sadrži maltodekstrin kao jednu od nekoliko aktivnih tvari, prema potrebi izmjenjuju ili povlače odobrenje do 31. ožujka 2015. ili do datuma utvrđenog za takvu izmjenu ili povlačenje u odgovarajućem aktu ili aktima kojima su predmetna tvar ili tvari dodani Prilogu I. Direktivi 91/414/EEZ ili kojima su predmetna tvar ili tvari odobreni, ovisno o tome što je kasnije.
Članak 3.
Izmjene Provedbene uredbe (EU) br. 540/2011
Prilog Provedbenoj uredbi (EU) br. 540/2011 izmjenjuje se u skladu s Prilogom II. ovoj Uredbi.
Članak 4.
Stupanje na snagu i datum primjene
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. listopada 2013.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 18. travnja 2013.