Input:
COMMISSION REGULATION (EU) No 666/2013
of 8 July 2013
implementing Directive 2009/125/EC of the European Parliament and of the Council with regard to ecodesign requirements for vacuum cleaners
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Directive 2009/125/EC of the European Parliament and of the Council of 21 October 2009 establishing a framework for the setting of ecodesign requirements for energy-related products (1), and in particular Article 15(1) thereof,
After consulting the Consultation Forum referred to in Article 18 of Directive 2009/125/EC,
Whereas:
(1)
Under Directive 2009/125/EC ecodesign requirements should be set by the Commission for energy-related products representing significant volumes of sales and trade, having significant environmental impact and presenting significant potential for improvement in terms of their environmental impact without entailing excessive costs.
(2)
Article 16(2) of Directive 2009/125/EC provides that in accordance with the procedure referred to in Article 19(3) and the criteria set out in Article 15(2), and after consulting the Consultation Forum, the Commission has to, as appropriate, introduce implementing measures for domestic appliances, including vacuum cleaners.
(3)
The Commission has carried out a preparatory study to analyse the technical, environmental and economic aspects of vacuum cleaners typically used in households and commercial premises. The study has been developed together with stakeholders and interested parties from the Union and third countries, and the results have been made publicly available.
(4)
Wet, wet and dry, robot, industrial, central and battery operated vacuum cleaners and floor polishers and outdoor vacuums have particular characteristics and should therefore be exempted from the scope of this Regulation.
(5)
The environmental aspects of the products covered, identified as significant for the purposes of this Regulation, are energy consumption in the use phase, dust pick-up, dust re-emission, noise (sound power level) and durability. The annual electricity consumption of products subject to this Regulation was estimated to have been 18 TWh in the Union in 2005. Unless specific measures are taken, annual electricity consumption is predicted to be 34 TWh in 2020. The preparatory study shows that the energy consumption of products subject to this Regulation can be significantly reduced.
(6)
The preparatory study shows that requirements regarding further ecodesign parameters referred to in Part 1 of Annex I to Directive 2009/125/EC are not necessary in the case of vacuum cleaners.
(7)
The energy consumption of vacuum cleaners should be made more efficient by applying existing non-proprietary cost-effective technologies that can reduce the combined costs of purchasing and operating these products.
(8)
The ecodesign requirements should not affect functionality from the end-user’s perspective and should not negatively affect health, safety or the environment. In particular, the benefits of reducing energy consumption during the use phase should more than offset any additional environmental impacts during the production phase and the disposal.
(9)
The ecodesign requirements should be introduced gradually in order to provide a sufficient timeframe for manufacturers to re-design products subject to this Regulation. The timing should be such as to avoid negative impacts on the functionalities of equipment on the market, and to take into account cost impacts for end-users and manufacturers, in particular small and medium-sized enterprises, while ensuring timely achievement of the objectives of this Regulation.
(10)
A review of this Regulation is foreseen no later than 5 years after its entry into force and in relation to two provisions no later than 1 September 2016.
(11)
Commission Regulation (EU) No 327/2011 of 30 March 2011 implementing Directive 2009/125/EC of the European Parliament and of the Council with regard to Ecodesign requirements for fans driven by motors with an electric input power between 125 W and 500 kW (2) should be amended to exclude fans integrated in vacuum cleaners from its scope in order to prevent specific ecodesign requirements for the same products to be contained in two separate regulations.
(12)
Measurements of the relevant product parameters should be performed through reliable, accurate and reproducible measurement methods, which take into account the recognised state of the art measurement methods including, where available, harmonised standards adopted by the European standardisation organisations, as listed in Annex I to Regulation (EU) No 1025/2012 of the European Parliament and of the Council of 25 October 2012 on European standardisation (3).
(13)
In accordance with Article 8 of Directive 2009/125/EC, this Regulation should specify the applicable conformity assessment procedures.
(14)
In order to facilitate compliance checks, manufacturers should provide information contained in the technical documentation referred to in Annexes IV and V of Directive 2009/125/EC insofar as this information relates to the requirements laid down in this Regulation.
(15)
In addition to the legally binding requirements laid down in this Regulation, indicative benchmarks for best available technologies should be identified to ensure the wide availability and easy accessibility of information on the life-cycle environmental performance of products subject to this Regulation.
(16)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Committee established by Article 19(1) of Directive 2009/125/EC,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Subject matter and scope
1. This Regulation establishes eco-design requirements for the placing on the market of electric mains-operated vacuum cleaners, including hybrid vacuum cleaners.
2. This Regulation shall not apply to:
(a)
wet, wet and dry, battery operated, robot, industrial, or central vacuum cleaners;
(b)
floor polishers;
(c)
outdoor vacuums.
Article 2
Definitions
In addition to the definitions set out in Article 2 of Directive 2009/125/EC, the following definitions shall apply for the purpose of this Regulation:
(1)
‘vacuum cleaner’ means an appliance that removes soil from a surface to be cleaned by means of an airflow created by underpressure developed within the unit;
(2)
‘hybrid vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner that can be powered by both electric mains and batteries;
(3)
‘wet vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner that removes dry and/or wet material (soil) from the surface by applying water-based detergent or steam to the surface to be cleaned, and removing it, and the soil by an airflow created by underpressure developed within the unit, including types commonly known as spray-extraction vacuum cleaners;
(4)
‘wet and dry vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner designed to remove a volume of more than 2,5 litres, of liquid, in combination with the functionality of a dry vacuum cleaner;
(5)
‘dry vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner designed to remove soil that is principally dry (dust, fibre, threads), including types equipped with a battery operated active nozzle;
(6)
‘battery operated active nozzle’ means a cleaning head provided with an agitation device powered by batteries to assist dirt removal;
(7)
‘battery operated vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner powered only by batteries;
(8)
‘robot vacuum cleaner’ means a battery operated vacuum cleaner that is capable of operating without human intervention within a defined perimeter, consisting of a mobile part and a docking station and/or other accessories to assist its operation;
(9)
‘industrial vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner designed to be part of a production process, designed for removing hazardous material, designed for removing heavy dust from building, foundry, mining or food industry, part of an industrial machine or tool and/or a commercial vacuum cleaner with a head width exceeding 0,50 m;
(10)
‘commercial vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner for professional housekeeping purposes and intended to be used by laymen, cleaning staff or contracting cleaners in office, shop, hospital and hotel environments, declared by the manufacturer as such in the Declaration of Conformity pertaining to the Directive 2006/42/EC of the European Parliament and of the Council (4);
(11)
‘central vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner with a fixed (not movable) underpressure source location and the hose connections located at fixed positions in the building;
(12)
‘floor polisher’ means an electrical appliance that is designed to protect, smoothen and/or render shiny certain types of floors, usually operated in combination with a polishing means to be rubbed on the floor by the appliance and commonly also equipped with the auxiliary functionality of a vacuum cleaner;
(13)
‘outdoor vacuum’ means an appliance that is designed for use outdoors to collect debris such as grass clippings and leaves into a collector by means of an airflow created by underpressure developed within the unit and which may contain a shredding device and may also be able to perform as a blower;
(14)
‘full size battery operated vacuum cleaner’ means a battery operated vacuum cleaner which when fully charged, can clean 15 m2 of floor area by applying 2 double strokes to each part of the floor without recharge;
(15)
‘water filter vacuum cleaner’ means a dry vacuum cleaner that uses more than 0,5 litre of water as the main filter medium, whereby the suction air is forced through the water entrapping the removed dry material as it passes through;
(16)
‘household vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner intended for household or domestic use, declared by the manufacturer as such in the Declaration of Conformity pertaining to Directive 2006/95/EC of the European Parliament and of the Council (5);
(17)
‘general purpose vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner supplied with a fixed or at least one detachable nozzle designed for cleaning both carpets and hard floors, or supplied with both at least one detachable nozzle designed specifically for cleaning carpets and at least one detachable nozzle for cleaning hard floors;
(18)
‘hard floor vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner supplied with a fixed nozzle designed specifically for cleaning hard floors, or supplied solely with one or more detachable nozzles designed specifically for cleaning hard floors;
(19)
‘carpet vacuum cleaner’ means a vacuum cleaner supplied with a fixed nozzle designed specifically for cleaning carpets, or supplied solely with one or more detachable nozzles designed specifically for cleaning carpets;
(20)
‘equivalent vacuum cleaner’ means a model of vacuum cleaner placed on the market with the same input power, annual energy consumption, dust pick up on carpet and hard floor, dust re-emission, sound power level, hose durability and operational motor lifetime as another model of vacuum cleaner placed on the market under a different commercial code number by the same manufacturer.
Article 3
Ecodesign requirements
1. The ecodesign requirements for vacuum cleaners are set out in Annex I. They shall apply in accordance with the following timetable:
(a)
from 1 September 2014: as indicated in Annex I, point 1(a) and point 2;
(b)
from 1 September 2017: as indicated in Annex I, point 1(b) and point 2.
2. Compliance with ecodesign requirements shall be measured and calculated in accordance with the methods set out in Annex II.
Article 4
Conformity assessment
1. The conformity assessment procedure referred to in Article 8 of Directive 2009/125/EC shall be the internal design control system set out in Annex IV to that Directive or the management system set out in Annex V to that Directive.
2. For the purposes of conformity assessment pursuant to Article 8 of Directive 2009/125/EC, the technical documentation file shall contain a copy of the calculations set out in Annex II to this Regulation.
3. Where the information included in the technical documentation for a particular vacuum cleaner model has been obtained by calculation on the basis of an equivalent vacuum cleaner, the technical documentation shall include details of such calculations and of tests undertaken by manufacturers to verify the accuracy of the calculations undertaken. In such cases, the technical documentation shall also include a list of all other equivalent vacuum cleaner models where the information included in the technical documentation was obtained on the same basis.
Article 5
Verification procedure for market surveillance purposes
Member States shall apply the verification procedure described in Annex III to this Regulation when performing the market surveillance checks referred to in Article 3(2) of Directive 2009/125/EC for compliance with requirements set out in Annex I to this Regulation.
Article 6
Indicative benchmarks
The indicative benchmarks for best-performing vacuum cleaners available on the market at the time of entry into force of this Regulation are set out in Annex IV.
Article 7
Revision
1. The Commission shall review this Regulation in the light of technological progress and present the result of that review to the Consultation Forum no later than five years after its entry into force. The review shall in particular assess the verification tolerances set out in Annex III, whether full size battery operated vacuum cleaners should be included in the scope and whether it is feasible to set annual energy consumption, dust pick-up and dust re-emission requirements that are based on measurement with a partly loaded rather than an empty receptacle.
2. The Commission shall review the specific ecodesign requirements on the durability of the hose and the operational motor lifetime and present the result of that review to the Consultation Forum no later than 1 September 2016.
Article 8
Amendment to Regulation (EU) No 327/2011
Regulation (EU) No 327/2011 is amended as follows:
The following is added in the end of Article 1(3):
‘(e)
designed to operate with an optimum energy efficiency at 8 000 rotations per minute or more.’
The following is deleted in Article 3(4):
‘(a)
with an optimum energy efficiency at 8 000 rotations per minute or more.’
Article 9
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 8 July 2013.


Input:
ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 2. prosince 2013
o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat na Konferenci ministrů Světové obchodní organizace, pokud jde o prodloužení moratoria na cla z elektronických přenosů a moratoria na stížnosti v situaci, kdy nedochází k porušení, a v jiných situacích
(2013/728/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Moratorium na cla z elektronických přenosů („moratorium na elektronický obchod“), v jehož důsledků členové WTO budou nadále pokračovat v praxi spočívající v neukládání cel z elektronických přenosů, bylo přijato ve formě prohlášení na zasedání Konference ministrů Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“) v roce 1998.
(2)
V současné době má toto moratorium podobu rozhodnutí Konference ministrů WTO, které bylo od roku 1998 každé dva roky obnovováno. Toto moratorium bylo naposledy prodlouženo na Konferenci ministrů WTO v prosinci 2011, a sice do roku 2013.
(3)
Doposud nebylo možné dospět k žádnému konsensu ohledně zákazu nebo umožnění stížností v situaci, kdy nedochází k porušení, a v jiných situacích podle dohody TRIPS. V prohlášení přijatém na zasedání Konference ministrů WTO v Hongkongu v roce 2005 se uvádí: „Bereme na vědomí práci, kterou vykonala Rada pro obchodní aspekty práv k duševnímu vlastnictví podle odstavce 11.1 rozhodnutí z Dohá o otázkách a problémech spojených s prováděním a podle odstavce 1.h rozhodnutí přijatého Generální radou dne 1. srpna 2004, a vyzýváme ji, aby pokračovala ve svém zkoumání oblasti působnosti a podmínek pro stížnosti typů uvedených v pododstavci 1 písm. b) a c) článku XXIII dohody GATT 1994 a aby vypracovala do příštího zasedání svá doporučení. Bylo dohodnuto, že do té doby nebudou členové žádné takové stížnosti podle Dohody TRIPS vznášet.“
(4)
Postupné prodlužování moratoria na stížnosti v situaci, kdy nedochází k porušení, a v jiných situacích probíhalo formou rozhodnutí Konference ministrů WTO v návaznosti na doporučení Rady pro obchodní aspekty práv k duševnímu vlastnictví.
(5)
Je v zájmu Unie podpořit prodloužení moratoria na elektronický obchod a moratoria na stížnosti v situaci, kdy nedochází k porušení, a v jiných situacích.
(6)
Je proto vhodné, aby Unie zaujala v rámci Ministerské konference WTO postoj k prodloužení moratoria na elektronický obchod a moratoria na stížnosti v situaci, kdy nedochází k porušení, a v jiných situacích,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Postoj, který má Unie zaujmout na Konferenci ministrů Světové obchodní organizace, je podpořit prodloužení moratoria na cla z elektronických přenosů („moratorium na elektronický obchod“) a moratoria na stížnosti v situaci, kdy nedochází k porušení, a v jiných situacích až do příští Konference ministrů WTO stanovené v těchto návrzích rozhodnutí WTO:
-
stížnosti podle dohody TRIPS v situaci, kdy nedochází k porušení, a v jiných situacích […],
-
elektronický obchod […].
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.


Input:
РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/544 НА КОМИСИЯТА
от 1 април 2015 година
за установяване на стандартни стойности при внос с цел определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕC) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (1),
като взе предвид Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (2), и по-специално член 136, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
В изпълнение на резултатите от Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори в Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 са посочени критериите, по които Комисията определя стандартните стойности при внос от трети държави за продуктите и периодите, посочени в приложение XVI, част A от същия регламент.
(2)
Стандартната стойност при внос се изчислява за всеки работен ден съгласно член 136, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011, като се вземат под внимание променливите данни за всеки ден. В резултат на това настоящият регламент следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Стандартните стойности при внос, посочени в член 136 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011, са определени в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 1 април 2015 година.


Input:
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 458/2014 DE LA COMISIÓN
de 29 de abril de 2014
relativo a la clasificación de determinadas mercancías en la nomenclatura combinada
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CEE) no 2658/87 del Consejo, de 23 de julio de 1987, relativo a la nomenclatura arancelaria y estadística y al arancel aduanero común (1), y, en particular, su artículo 9, apartado 1, letra a),
Considerando lo siguiente:
(1)
Con el fin de garantizar una aplicación uniforme de la nomenclatura combinada anexa al Reglamento (CEE) no 2658/87, es necesario adoptar disposiciones sobre la clasificación de las mercancías que se indican en el anexo del presente Reglamento.
(2)
El Reglamento (CEE) no 2658/87 establece las reglas generales para la interpretación de la nomenclatura combinada. Dichas reglas se aplican también a cualquier otra nomenclatura que se base total o parcialmente en aquella, o que le añada subdivisiones adicionales, y que haya sido establecida por disposiciones específicas de la Unión con objeto de aplicar medidas arancelarias o de otro tipo al comercio de mercancías.
(3)
De conformidad con esas reglas generales, las mercancías que se describen en la columna 1 del cuadro del anexo deben clasificarse, por los motivos indicados en la columna 3, en el código o códigos NC que figuran en la columna 2.
(4)
Procede disponer que la información arancelaria vinculante emitida respecto a las mercancías contempladas en el presente Reglamento que no se ajuste a las disposiciones del presente Reglamento pueda seguir siendo invocada por su titular durante un período determinado, conforme a lo dispuesto en el artículo 12, apartado 6, del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo (2). Ese período será de tres meses.
(5)
El Comité del Código Aduanero no ha emitido dictamen alguno respecto al punto 1 del anexo del presente Reglamento en el plazo fijado por su Presidente, las medidas previstas en el punto 2 del anexo del presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité del Código Aduanero.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Las mercancías que se describen en la columna 1 del cuadro del anexo se clasificarán dentro de la nomenclatura combinada en el código o códigos NC que se indican en la columna 2.
Artículo 2
La información arancelaria vinculante que no se ajuste al presente Reglamento podrá seguir siendo invocada durante un período de tres meses, a partir de su entrada en vigor, conforme a lo dispuesto en el artículo 12, apartado 6, del Reglamento (CEE) no 2913/92.
Artículo 3
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 29 de abril de 2014.


Input:
ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (UE) NR 107/2013
z dnia 5 lutego 2013 r.
zmieniające załącznik I do dyrektywy 2002/32/WE Parlamentu Europejskiego i Rady w odniesieniu do maksymalnych zawartości melaminy w karmie dla zwierząt domowych w puszkach
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając dyrektywę 2002/32/WE Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 7 maja 2002 r. w sprawie niepożądanych substancji w paszach zwierzęcych (1), w szczególności jej art. 8 ust. 1,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Dyrektywa 2002/32/WE stanowi, że stosowanie produktów przeznaczonych na pasze, w których zawartość niepożądanych substancji przekracza maksymalne zawartości określone w załączniku I do wymienionej dyrektywy, jest niedozwolone.
(2)
Przedstawiono informacje, z których wynika, że melamina jest stosowana w powłokach puszek zawierających karmę dla zwierząt domowych i może migrować do tej karmy. Puszki z takimi samymi powłokami są wykorzystywane przy produkcji żywności, a zgodnie z opinią naukową Europejskiego Urzędu ds. Bezpieczeństwa Żywności (EFSA) dotyczącą melaminy w żywności i paszy (2), rozporządzeniem Komisji (UE) nr 10/2011 z dnia 14 stycznia 2011 r. w sprawie materiałów i wyrobów z tworzyw sztucznych przeznaczonych do kontaktu z żywnością (3) zmienionym rozporządzeniem (UE) nr 1282/2011 (4) ustanowiono limit migracji specyficznej (SML) wynoszący 2,5 mg/kg dla żywności w puszkach jako takiej.
(3)
Komisja Codex Alimentarius ustaliła maksymalne zawartości melaminy w paszy i żywności (5), które mają zastosowanie do paszy w postaci dostępnej w sprzedaży, podczas gdy maksymalna zawartość określona w dyrektywie 2002/32/WE dotyczy paszy o zawartości wilgoci 12 %.
(4)
W informacjach dostarczonych w ostatnim czasie wykazano, że w przypadku wilgotnej karmy dla zwierząt domowych melamina może migrować z powłoki puszek na poziomie przekraczającym 2,5 mg/kg odpowiadającym paszy o zawartości wilgoci 12 %, ale niższym niż SML wynoszący 2,5 mg/kg w wilgotnej karmie dla zwierząt domowych. W świetle powyższych zmian w wiedzy naukowej i technicznej właściwe jest ustanowienie maksymalnej zawartości wynoszącej 2,5 mg/kg dla melaminy w wilgotnej karmie dla zwierząt domowych w postaci dostępnej w sprzedaży; jest to zgodne z wartościami przewidzianymi dla żywności w puszkach.
(5)
Należy zatem odpowiednio zmienić dyrektywę 2002/32/WE.
(6)
Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Stałego Komitetu ds. Łańcucha Żywnościowego i Zdrowia Zwierząt i ani Parlament Europejski, ani Rada nie wyraziły wobec nich sprzeciwu,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
W załączniku I do dyrektywy 2002/32/WE wprowadza się zmiany zgodnie z załącznikiem do niniejszego rozporządzenia.
Artykuł 2
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 5 lutego 2013 r.


Input:
DECYZJA RADY
z dnia 17 marca 2014 r.
w sprawie podpisania, w imieniu Unii Europejskiej, i tymczasowego stosowania Układu o stowarzyszeniu między Unią Europejską i Europejską Wspólnotą Energii Atomowej oraz ich państwami członkowskimi, z jednej strony, a Ukrainą, z drugiej strony, w odniesieniu do preambuły, art. 1 oraz tytułów I, II i VII tego układu
(2014/295/UE)
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 31 ust. 1 i art. 37, w związku z art. 218 ust. 5 oraz art. 218 ust. 8 akapit drugi Traktatu o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 217, w związku z art. 218 ust. 5 i art. 218 ust. 8 akapit drugi,
uwzględniając wniosek Komisji Europejskiej,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
W dniu 22 stycznia 2007 r. Rada upoważniła Komisję do rozpoczęcia negocjacji z Ukrainą w sprawie zawarcia nowej umowy między Unią a Ukrainą, mającej zastąpić umowę o partnerstwie i współpracy (1).
(2)
Biorąc pod uwagę bliskie więzi historyczne oraz stale zacieśniające się stosunki między Stronami, a także ich dążenie do wzmocnienia i poszerzenia zakresu współpracy w ambitny i innowacyjny sposób, negocjacje w sprawie Układu o stowarzyszeniu między Unią Europejską i Europejską Wspólnotą Energii Atomowej oraz ich państwami członkowskimi, z jednej strony, a Ukrainą, z drugiej strony (zwanego dalej „Układem”) zakończyły się pomyślnie parafowaniem Układu w 2012 r.
(3)
Należy podpisać Układ w imieniu Unii i zatwierdzić Akt końcowy dołączony do niniejszej decyzji. Układ powinien być w części tymczasowo stosowany zgodnie z jego art. 486, który przewiduje tymczasowe stosowanie Układu przed jego wejściem w życie, do czasu zakończenia procedur niezbędnych do jego zawarcia.
(4)
Tymczasowe stosowanie części Układu nie narusza podziału kompetencji między Unię Europejską a jej państwa członkowskie wynikającego z Traktatów.
(5)
Układu nie należy interpretować jako przyznającego prawa lub nakładającego obowiązki, na które można bezpośrednio powoływać się w sądach i trybunałach Unii lub państw członkowskich.
(6)
W związku z wydarzeniami politycznymi i w celu wdrożenia decyzji podjętych na posiedzeniu Rady Europejskiej w dniu 6 marca 2014 r. planuje się podpisanie Układu z zastrzeżeniem postanowień Aktu końcowego,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
1. Niniejszym upoważnia się do podpisania w imieniu Unii Układu o stowarzyszeniu między Unią Europejską i Europejską Wspólnotą Energii Atomowej oraz ich państwami członkowskimi, z jednej strony, a Ukrainą, z drugiej strony (zwanego dalej „Układem”), w odniesieniu do jego preambuły, art. 1 oraz tytułów I, II i VII, z zastrzeżeniem jego zawarcia, oraz zgodnie z Aktem końcowym.
2. Tekst Układu dołącza się do niniejszej decyzji.
Artykuł 2
Zatwierdza się w imieniu Unii Akt końcowy dołączony do niniejszej decyzji.
Artykuł 3
Przewodniczący Rady zostaje niniejszym upoważniony do wyznaczenia osoby lub osób umocowanych do podpisania Układu oraz Aktu końcowego w imieniu Unii.
Artykuł 4
Do czasu wejścia w życie Układu oraz zgodnie z jego art. 486 oraz z zastrzeżeniem przewidzianych w nim powiadomień, następujące jego części stosuje się tymczasowo między Unią a Ukrainą (2), jednakże jedynie w zakresie, w jakim obejmują kwestie objęte kompetencjami Unii, w tym kwestie objęte kompetencjami Unii w zakresie określania i realizowania wspólnej polityki zagranicznej i bezpieczeństwa:
-
tytuł I,
-
art. 4, 5 i 6 tytułu II,
-
tytuł VII (z wyjątkiem art. 479 ust. 1), w zakresie, w jakim postanowienia tego tytułu ograniczają się do zapewnienia tymczasowego stosowania Układu zgodnie z niniejszym artykułem.
Artykuł 5
Układu nie można interpretować jako przyznającego prawa lub nakładającego obowiązki, na które można bezpośrednio powoływać się w sądach lub trybunałach Unii Europejskiej lub państw członkowskich.
Artykuł 6
Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem jej przyjęcia.
Sporządzono w Brukseli dnia 17 marca 2014 r.


Input:
NARIADENIE EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY (EÚ) č. 795/2014
z 3. júla 2014
o požiadavkách v oblasti dohľadu nad systémovo dôležitými platobnými systémami
(ECB/2014/28)
RADA GUVERNÉROV EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 127 ods. 2,
so zreteľom na Štatút Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky, a najmä na jeho článok 3.1, článok 22 a článok 34.1 prvú zarážku,
keďže:
(1)
Článok 127 ods. 2 štvrtá zarážka zmluvy a článok 3.1 štvrtá zarážka Štatútu Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky (ďalej len „štatút ESCB“) splnomocňujú Eurosystém, aby podporoval plynulú prevádzku platobných systémov.
(2)
Eurosystém podporuje plynulú prevádzku platobných systémov okrem iného výkonom dohľadu.
(3)
V januári 2001 Eurosystém prevzal Core Principles for Systemically Important Payment Systems (Základné zásady pre systémovo dôležité platobné systémy) vypracované výborom pre platobné systémy a systémy zúčtovania (Committee on Payment and Settlement Systems - CPSS) Banky pre medzinárodné zúčtovanie ako svoje minimálne požiadavky pre systémovo dôležité platobné systémy (SDPS) (1).
(4)
V apríli 2012 boli Core Principles for Systemically Important Payment Systems nahradené dokumentom Principles for financial market infrastructures (Zásady pre infraštruktúry finančného trhu) (2)vypracovanýmvýborom pre platobné systémy a systémy zúčtovania a Medzinárodnou organizáciou komisií pre cenné papiere (International Organization of Securities Commission - IOSCO), ktorým sa harmonizujú a posilňujú existujúce medzinárodné normy v oblasti dohľadu okrem iného pre SDPS.
(5)
Podľa zásad pre infraštruktúry finančného trhu CPSS a IOSCO (ďalej len „zásady CPSS-IOSCO“) sú SDPS potenciálnym zdrojom systémových rizík, ak nie sú dostatočne chránené proti rizikám, ktoré im hrozia, a preto by mali podliehať účinnému dohľadu v súlade s jednoznačne vymedzenými kritériami prístupnými verejnosti. Príslušné orgány by okrem toho mali mať dostatočné právomoci a zdroje na to, aby plnili svoje úlohy vrátane ukladania opatrení na nápravu. CPSS a IOSCO odporúčajú, aby sa tieto zásady implementovali v medziach vnútroštátnych právnych a regulačných rámcov v čo najväčšom rozsahu.
(6)
Z uvedeného dôvodu a s cieľom zabezpečiť výkonnosť a spoľahlivosť SDPS sa Európska centrálna banka (ECB) rozhodla implementovať zásady CPSS-IOSCO vo forme nariadenia. Od orgánov iných štátov sa tiež očakáva, že zavedú zásady CPSS-IOSCO do svojich právnych a regulačných rámcov a budú ich uplatňovať, a to v čo najväčšom rozsahu v medziach týchto rámcov.
(7)
Toto nariadenie sa vzťahuje na SDPS vrátane systémovo dôležitých platobných systémov pre veľké platby, ako aj systémovo dôležitých retailových platobných systémov. Uplatňuje sa na platobné systémy prevádzkované centrálnymi bankami, ako aj súkromnými prevádzkovateľmi. V zásadách CPSS-IOSCO sa uznáva, že sa vo výnimočných prípadoch uplatňujú rozdielne na platobné systémy prevádzkované centrálnymi bankami, a to z dôvodu požiadaviek ustanovených príslušnom zákone, inom právnom predpise alebo z dôvodu uplatňovaného prístupu. Ciele, povinnosti a inštitucionálne zriadenie Eurosystému vymedzené v zmluve a v štatúte ESCB majú verejný charakter, a preto by SDPS Eurosystému mohli mať výnimku z určitých požiadaviek ustanovených v tomto nariadení. Z uvedeného dôvodu by sa na SDPS Eurosystému nemali vzťahovať osobitné požiadavky týkajúce správy, plánov usporiadaného postupného ukončenia činnosti, kapitálu a likvidných aktív, zábezpeky a investičných rizík, ktoré sa vzťahujú na rovnaké oblasti ako príslušné požiadavky formálne prijaté Radou guvernérov. Tieto výnimky sú bližšie vymedzené v niekoľkých ustanoveniach tohto nariadenia.
(8)
Podľa usmernenia ECB/2012/27 z 5. decembra 2012 o Transeurópskom automatizovanom expresnom systéme hrubého vyrovnania platieb v reálnom čase (TARGET2) (3) má TARGET2 decentralizovanú štruktúru a spája medzi sebou viaceré platobné systémy. Systémy, ktoré sú súčasťou TARGET2, sú v čo najväčšej miere zosúladené, s výnimkou určitých obmedzení vyplývajúcich z vnútroštátneho práva. TARGET2 je tiež charakteristický jednotnou technickou platformou nazývanou jednotná spoločná platforma. Rada guvernérov má vo vzťahu k TARGET2 právomoc rozhodovať s konečnou platnosťou a zabezpečuje plnenie jeho verejnej funkcie: tento spôsob správy je zohľadnený v dohľade nad TARGET2.
(9)
Výkonnosť a spoľahlivosť SDPS si vyžaduje dodržiavanie príslušných vnútroštátnych právnych predpisov a jednoznačné pravidlá, postupy a zmluvy, na základe ktorých je prevádzkovaný. Pri dodržiavaní právnych predpisov sa majú na mysli právne systémy všetkých krajín, v ktorých vykonáva činnosť prevádzkovateľ SDPS alebo jeho účastníci.
(10)
Efektívnosť a spoľahlivosť SDPS závisí aj od jasného a vhodného systému správy, ktorý sa musí jednoznačným spôsobom ustanoviť v dokumentácii.
(11)
Spoľahlivý a rozvíjajúci sa rámec pre ucelené riadenie právneho, kreditného, prevádzkového, investičného rizika, rizika nedostatočnej likvidity, rizika spojeného s úschovou, všeobecného podnikateľského rizika a iných rizík je nevyhnutný pre identifikáciu, meranie, sledovanie a riadenie celej škály rizík, ku ktorým dochádza u prevádzkovateľa SDPS, alebo ktoré tento prevádzkovateľ znáša. Uvedené platí aj pre spoľahlivosť a odolnosť rámca zábezpeky, pravidiel a postupov pri nesplnení záväzku účastníka a plánov na zabezpečenie kontinuity prevádzky prevádzkovateľa SDPS.
(12)
Zníženie systémového rizika si okrem iného vyžaduje konečné vyrovnanie. Únia prijala smernicu Európskeho parlamentu a Rady 98/26/ES z 19. mája 1998 o konečnom zúčtovaní v platobných systémoch a zúčtovacích systémoch cenných papierov (4). V smernici 98/26/ES sa vyžaduje, aby pravidlá systémov označených v súlade s ňou vymedzili okamih vstupu (po ktorom sú prevodné príkazy právne vymožiteľné a záväzné pre tretie osoby, dokonca aj v prípade konkurzného konania na majetok účastníka) a okamih neodvolateľnosti prevodných príkazov. Vnútrodenné vyrovnanie alebo vyrovnanie v reálnom čase možno tiež odporúčať, ak je zlučiteľné so všeobecným modelom obchodovania SDPS a potrebné na to, aby mohli prevádzkovateľ a účastníci SDPS riadiť svoje príslušné kreditné riziko a riziko nedostatočnej likvidity.
(13)
Objektívne a zverejnené kritériá účasti v SDPS založené na hodnotení rizika, ktoré umožňujú spravodlivý a otvorený prístup k SDPS (v závislosti od akceptovateľných noriem kontroly rizík), podporujú bezpečnosť a výkonnosť SDPS a trhov, ktorým poskytujú služby, pričom neobmedzujú voľné poskytovanie služieb v neprimeranom rozsahu.
(14)
Ustanoveniami tohto nariadenia, v ktorých sa vyžaduje, aby prevádzkovateľ SDPS zbieral, spracovával a prenášal údaje, by nemali byť dotknuté uplatňované pravidlá o ochrane údajov účastníkov alebo klientov.
(15)
Celkovo výkonný a efektívny SDPS, ktorého ciele sú jednoznačne vymedzené, merateľné a dosiahnuteľné, je najlepšie pripravený vyhovieť potrebám účastníkov SDPS a trhov, ktorým poskytuje služby.
(16)
Za predpokladu, že je to možné a primerané, ECB sa obracia na národné centrálne banky, aby plnili úlohy ESCB.
(17)
Požiadavky ustanovené v tomto nariadení sú primerané vzhľadom na špecifické riziká a expozície SDPS.
(18)
Podstatnými prvkami pri implementácii zásad CPSS-IOSCO v medziach zmluvy a štatútu ESCB v čo najširšom rozsahu sú oprávnenie príslušných orgánov požadovať prijatie opatrení na nápravu na odstránenie prípadov nedodržiavania tohto nariadenia alebo predchádzanie jeho opätovnému nedodržiavaniu a oprávnenie ECB ukladať účinné, primerané a odradzujúce sankcie za jeho porušovanie.
(19)
Na dodržiavanie požiadaviek v oblasti dohľadu podľa tohto nariadenia je potrebné ustanoviť prechodné obdobie, ktoré umožní prevádzkovateľom SDPS, aby sa s týmito požiadavkami zoznámili a aby ich implementovali,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Predmet a rozsah pôsobnosti
1. V tomto nariadení sa ustanovujú požiadavky v oblasti dohľadu pre SDPS.
2. Rada guvernérov príjme rozhodnutie, v ktorom sa označia platobné systémy v pôsobnosti tohto nariadenia, ich príslušní prevádzkovatelia a príslušné orgány. Tento zoznam sa vedie na internetových stránkach ECB a po každej zmene sa aktualizuje.
3. Platobný systém sa označí za SDPS za predpokladu, že: a) ho členský štát, ktorého menou je euro, môže oznámiť ako systém podľa smernice 98/26/ES alebo má jeho prevádzkovateľ v eurozóne sídlo alebo pobočku, prostredníctvom ktorej je systém prevádzkovaný a b) v priebehu kalendárneho roka sú splnené aspoň dve z týchto podmienok:
i)
celková výška platieb v eurách spracovaných za deň v priemere presahuje 10 miliárd EUR;
ii)
pre podiel platobného systému na trhu platí najmenej jedna z uvedených skutočností:
-
predstavuje 15 % celkového objemu platieb v eurách,
-
predstavuje 5 % celkového objemu cezhraničných platieb v eurách,
-
predstavuje 75 % celkového objemu platieb v eurách na úrovni členského štátu, ktorého menou je euro;
iii)
jeho cezhraničná činnosť (t. j. účastníci so sídlom v inom štáte než v štáte prevádzkovateľa SDPS a/alebo cezhraničné prepojenia s inými platobnými systémami) sa týka najmenej piatich štátov a predstavuje najmenej 33 % celkového objemu platieb v eurách, ktoré SDPS spracoval;
iv)
iné infraštruktúry finančného trhu ho využívajú na vyrovnanie.
4. Prevádzkovatelia SDPS zabezpečujú, aby SDPS, ktoré prevádzkujú, spĺňali požiadavky uvedené v článkoch 3 až 21.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto nariadenia:
1.
„platobným systémom“ sa rozumie formálne usporiadanie medzi tromi alebo viacerými účastníkmi, nepočítajúc prípadné banky pre vyrovnanie, centrálne protistrany, zúčtovacie inštitúcie alebo nepriamych účastníkov, so spoločnými pravidlami a štandardizovanými postupmi na vykonávanie prevodných príkazov medzi účastníkmi;
2.
„prevodný príkaz“ má rovnaký význam ako v článku 2 písm. i) prvej zarážke smernice 98/26/ES;
3.
„systémovým rizikom“ sa rozumie riziko, že si účastník alebo prevádzkovateľ SDPS nesplní svoje príslušné záväzky v SDPS, v dôsledku čoho nebudú ďalší účastníci a/alebo prevádzkovateľ SDSP schopní splniť si svoje splatné záväzky, čo by mohlo mať kontaminačné účinky ohrozujúce stabilitu finančného systému alebo dôveru v neho;
4.
„prevádzkovateľom SDPS“ sa rozumie právnická osoba, ktorá má z právneho hľadiska zodpovednosť za prevádzkovanie SDPS;
5.
„príslušným orgánom“ sa rozumie centrálna banka Eurosystému, ktorá má prvoradú zodpovednosť za dohľad, určená v súlade s článkom 1 ods. 2;
6.
„SDPS Eurosystému“ sa rozumie SDPS, ktorý vlastní a prevádzkuje centrálna banka Eurosystému;
7.
„právnym rizikom“ sa rozumie riziko vyplývajúce z uplatňovania zákona alebo iného právneho predpisu, ktorého dôsledkom je zvyčajne strata;
8.
„kreditným rizikom“ sa rozumie riziko, že zmluvná strana, či už účastník alebo iný subjekt, nebude schopná splniť si v plnom rozsahu svoje finančné záväzky v čase splatnosti alebo kedykoľvek neskôr;
9.
„rizikom nedostatočnej likvidity“ sa rozumie riziko, že zmluvná strana, či už účastník alebo iný subjekt, nebude mať dostatok finančných prostriedkov na splnenie svojich finančných záväzkov v čase splatnosti, hoci by mohol mať dostatok finančných prostriedkov na ich splnenie v budúcnosti;
10.
„prevádzkovým rizikom“ sa rozumie riziko, že nedostatky v informačných systémoch alebo interných procesoch, zlyhania ľudského faktora, zlyhania riadenia, alebo narušenia spôsobené vonkajšími udalosťami alebo externe zabezpečovanými službami spôsobia obmedzenie, zhoršenie, alebo výpadok služieb, ktoré poskytuje SDPS;
11.
„rizikom spojeným s úschovou“ sa rozumie riziko straty na aktívach v úschove v prípade platobnej neschopnosti, nedbanlivosti, podvodu, nedostatočnej správy alebo neprimeraného vedenia záznamov zo strany uschovávateľa alebo ďalšej osoby, ktorú úschovou poveril;
12.
„investičným rizikom“ sa rozumie riziko straty, ktoré znáša prevádzkovateľ alebo účastník SDPS v prípade, že prevádzkovateľ SDPS investuje svoje vlastné zdroje alebo zdroje svojich účastníkov, napr. zábezpeku;
13.
„trhovým rizikom“ sa rozumie riziko strát týkajúcich sa pozícii v súvahe ako aj mimo nej, ktoré vyplývajú zo zmien trhových cien;
14.
„systémom odloženého čistého vyrovnania“(deferred net settlement - DNS) sa rozumie systém, ktorý uskutočňuje vyrovnanie na čistom základe na konci vopred určeného cyklu vyrovnania, napr. na konci alebo počas pracovného dňa;
15.
„cezhraničnou zábezpekou“ sa rozumie zábezpeka, v prípade ktorej je z pohľadu štátu, v ktorom sa prijímajú aktíva ako zábezpeka, cudzí aspoň jeden z týchto prvkov: a) mena, b) štát, v ktorom sa aktíva nachádzajú, alebo c) štát, v ktorom má sídlo emitent;
16.
„cezhraničnou platbou“ sa rozumie platba medzi účastníkmi, ktorí majú sídla v odlišných štátoch;
17.
„infraštruktúrou finančného trhu“ (IFT) sa rozumie mnohostranný systém zúčastnených inštitúcií vrátane prevádzkovateľa systému, ktorý sa využíva na zúčtovanie, vyrovnanie alebo zaznamenávanie transakcií platieb, transakcií cenných papierov, derivátov alebo iných finančných transakcií;
18.
„účastníkom“ sa rozumie subjekt, ktorý je označený a uznaný platobným systémom, a ktorý je buď priamo alebo nepriamo oprávnený posielať tomuto systému prevodné príkazy a je schopný od neho prevodné príkazy prijímať;
19.
„radou“ sa rozumie správna rada a/alebo dozorná rada prevádzkovateľa SDPS, v súlade s vnútroštátnym právom;
20.
„vedením“ sa rozumejú výkonní riaditelia, t. j. členovia správnej rady v monistickom systéme, ktorí sú zapojení do každodenného riadenia prevádzkovateľa SDPS a členovia predstavenstva prevádzkovateľa SDPS v dualistickom systéme;
21.
„príslušnými zainteresovanými subjektmi“ sa rozumejú účastníci, infraštruktúry finančného trhu, ktoré majú vplyv na riziko v rámci SDPS, a v jednotlivých prípadoch aj ostatní dotknutí trhoví aktéri;
22.
„expozíciou voči kreditnému riziku“ sa rozumie suma alebo hodnota, pri ktorej existuje riziko, že ju účastník nevyrovná v plnom rozsahu, v čase splatnosti alebo kedykoľvek neskôr;
23.
„zábezpekou“ sa rozumie aktívum alebo záväzok tretej osoby, ktorým poskytovateľ zábezpeky zabezpečuje záväzok voči prijímateľovi zábezpeky. Zábezpeka zahŕňa domovskú, ako aj cezhraničnú zábezpeku;
24.
„poskytovateľom likvidity“ sa rozumie poskytovateľ hotovosti podľa článkov 5 ods. 3, 6 ods. 5, 8 ods. 1, 8 ods. 9 a 8 ods. 11 alebo aktív podľa článku 8 ods. 4 vrátane účastníka SDPS alebo tretej strany;
25.
„extrémnymi, ale možnými trhovými podmienkami“ sa rozumie ucelený súbor historických a hypotetických podmienok vrátane období s najvyššou volatilitou, ktorými prešli trhy, ktorým poskytujú služby SDPS;
26.
„plánovaným dňom vyrovnania“ sa rozumie dátum, ktorý zadávateľ prevodného príkazu vložil do SDPS ako dátum vyrovnania;
27.
„všeobecným podnikateľským rizikom“ sa rozumie každé potenciálne zhoršenie finančnej pozície SDPS ako podniku v dôsledku poklesu jeho výnosov alebo zvýšenia jeho nákladov tak, že výdavky prevýšia príjmy a vyústia v stratu, ktorá sa musí započítať voči kapitálu;
28.
„plánom ozdravenia“ sa rozumie plán, ktorý vyvinul prevádzkovateľ SDPS, aby obnovil plynulú prevádzku SDPS;
29.
„plánom usporiadaného postupného ukončenia činnosti“ sa rozumie plán usporiadaného postupného ukončenia činnosti SDPS, ktorý vyvinul prevádzkovateľ SDPS;
30.
„podstatným“ sa označuje riziko, závislosť a/alebo zmena, ktoré môžu ovplyvniť schopnosť subjektu vykonávať činnosť alebo poskytovať služby podľa očakávania;
31.
„príslušnými orgánmi“ sa rozumejú orgány, ktoré majú v záujme plnenia svojich zákonných povinností oprávnený záujem na prístupe k informáciám od SDPS, napr. orgány pre riešenie krízových situácií a orgány dohľadu nad hlavnými účastníkmi;
32.
„hlavným rizikom“ sa rozumie riziko, že zmluvná strana príde o celú sumu, ktorá je predmetom transakcie, t. j. riziko, že osoba predávajúca finančné aktívum neodvolateľne dodá aktívum, ale neprijme platbu, alebo riziko, že osoba kupujúca finančné aktívum za neho neodvolateľne zaplatí, ale nebude jej dodané;
33.
„správcovskou bankou“ sa rozumie banka, ktorá drží a zabezpečuje finančné aktíva tretích osôb;
34.
„bankou pre vyrovnanie“ sa rozumie banka, ktorá vedie účty týkajúce sa platieb, na ktorých dochádza k plneniu záväzkov vyplývajúcich z platobného systému;
35.
„agentom nostro“ sa rozumie banka, ktorú účastníci SDPS využívajú na vyrovnanie;
36.
„jednostrannou platbou“ sa rozumie platba zahŕňajúca len jeden prevod finančných prostriedkov v jedinej mene;
37.
„dvojstrannou platbou“ sa rozumie platba zahŕňajúca dva prevody finančných prostriedkov v rôznych menách v systéme vyrovnania pri výmene hodnôt;
38.
„rizikom nesprávnej voľby“ sa rozumie riziko vyplývajúce z expozície voči účastníkovi alebo emitentovi, ak zábezpeka poskytnutá týmto účastníkom alebo vydaná týmto emitentom vo vysokej miere závisí od jeho kreditného rizika;
39.
„pracovný deň“ má rovnaký význam ako v článku 2 písm. n) smernice 98/26/ES.
Článok 3
Súlad s právom
1. Prevádzkovateľ SDPS posúdi, či uplatniteľné právne predpisy vo všetkých príslušných právnych systémoch zabezpečujú vysoký stupeň istoty pre jeho SDPS a podporujú každý podstatný aspekt činností jeho SDPS.
2. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje pravidlá a postupy SDPS a uzatvára zmluvy, ktoré sú jednoznačné a v súlade s uplatniteľnými právnymi predpismi vo všetkých príslušných právnych systémoch.
3. Prevádzkovateľ SDPS je schopný jednoznačne a zrozumiteľne informovať príslušný orgán, účastníkov a prípadne zákazníkov účastníkov o uplatniteľných právnych predpisoch, pravidlách, postupoch a zmluvách o prevádzke SDPS.
4. Prevádzkovateľ SDPS prijíma opatrenia na účely zabezpečenia, aby boli jeho pravidlá, postupy a zmluvy vymožiteľné vo všetkých príslušných právnych systémoch, a aby bolo jeho konanie v súlade s týmito pravidlami, postupmi a zmluvami platné, nezvrátiteľné, a aby ho nebolo možné pozastaviť.
5. Prevádzkovateľ SDPS, ktorý vykonáva činnosť vo viac než jednom právnom systéme, identifikuje a zmierňuje riziká spojené s každou potenciálnou kolíziou právnych poriadkov.
6. Prevádzkovateľ SDPS vynakladá všetko úsilie, aby zabezpečil označenie SDPS v súlade so smernicou 98/26/ES.
Článok 4
Správa
1. Prevádzkovateľ SDPS má v dokumentácii ustanovené ciele, ktoré výrazne uprednostňujú bezpečnosť a výkonnosť SDPS. Tieto ciele výslovne podporujú finančnú stabilitu a ostatné relevantné potreby verejného záujmu, najmä otvorené a výkonné finančné trhy.
2. Prevádzkovateľ SDPS má v dokumentácii ustanovené pravidlá správy, ktoré zahŕňajú jednoznačnú a priamu hierarchiu zodpovednosti. Tieto ustanovenia sa poskytnú príslušnému orgánu, vlastníkom a účastníkom. Prevádzkovateľ SDPS ich v skrátenej verzii sprístupní verejnosti.
3. Úlohy a povinnosti rady sú vymedzené jednoznačne. Medzi úlohy a povinnosti rady patria:
a)
ustanovenie jednoznačných strategických cieľov SDPS;
b)
schválenie dokumentácie o postupoch fungovania SDPS vrátane postupov na identifikáciu, riešenie a riadenie konfliktov záujmov jej členov;
c)
zabezpečenie efektívneho výberu, monitorovania a prípadne aj odvolávania členov vedenia, s výnimkou SDPS Eurosystému;
d)
zavedenie vhodných politík odmeňovania, v súlade s osvedčenými postupmi a na základe dlhodobých výsledkov, s výnimkou SDPS Eurosystému.
4. S výnimkou SDPS Eurosystému, rada aspoň raz za rok prehodnotí svoje celkové pôsobenie a pôsobenie svojich jednotlivých členov.
5. Zloženie rady zabezpečuje integritu, a s výnimkou SDPS Eurosystému vhodný pomer technických zručností, vedomostí a skúseností týkajúcich sa SDPS ako aj finančného trhu vo všeobecnosti, čo umožňuje rade, aby si plnila svoje príslušné úlohy a povinnosti. Jej zloženie tiež závisí od celkového rozdelenia pôsobností podľa vnútroštátneho práva. Ak to umožňuje vnútroštátne právo, rada zahŕňa členov bez výkonnej právomoci. To neplatí pre SDPS Eurosystému.
6. Úloha, povinnosti a oblasti zodpovednosti vedenia sú vymedzené jednoznačne. Jeho zloženie zaručuje integritu a vhodný pomer technických zručností, vedomostí a skúseností tak vo vzťahu k SDPS, ako aj finančného trhu vo všeobecnosti, čím sa vedeniu umožní, aby nieslo zodpovednosť za riadenie prevádzky a rizika prevádzkovateľa SDPS. Medzi povinnosti vedenia riadeného radou patrí zabezpečenie:
a)
aby bola činnosť prevádzkovateľa SDPS v súlade s jeho cieľmi, stratégiou a toleranciou rizika;
b)
aby boli vnútorné kontroly a súvisiace postupy vhodne nastavené, vykonávané a dohliadané, s cieľom podporiť ciele prevádzkovateľa SDPS;
c)
aby boli vnútorné kontroly a súvisiace postupy predmetom pravidelných revízií a testovaní dostatočným počtom kvalitne vyškolených pracovníkov, ktorí vykonávajú funkcie riadenia rizika a interného auditu;
d)
aktívneho zapojenia sa do procesu kontroly rizika;
e)
aby boli na rámec pre riadenie rizika SDPS vyčlenené dostatočné zdroje.
7. Rada ustanovuje a vykonáva dohľad nad rámcom pre riadenie rizika, ktorý je ustanovený v dokumentácii, a ktorý:
a)
zahŕňa ustálený prístup prevádzkovateľa SDPS k tolerancii rizika;
b)
vymedzuje zodpovednosť za rozhodnutia týkajúce sa rizika;
c)
sa zaoberá prijímaním rozhodnutí v čase kríz a núdze;
d)
sa zaoberá funkciami vnútorných kontrol.
Rada zabezpečuje, aby mali útvary riadenia rizika a vnútornej kontroly dostatočnú právomoc, nezávislosť, zdroje a prístup k Rade.
8. Rada zabezpečuje, aby hlavné rozhodnutia týkajúce sa technického a funkčného zriadenia SDPS, pravidiel a celkovej stratégie, najmä vo vzťahu k výberu mechanizmov zúčtovania a vyrovnania, prevádzkovej štruktúry, škály produktov, ktoré sú predmetom zúčtovania a vyrovnania, a k používaniu technológie a postupov, zohľadňovali oprávnené záujmy príslušných zainteresovaných osôb v rámci SDPS. S príslušnými zainteresovanými osobami, a prípadne aj verejnosťou, sa uskutočňujú konzultácie s primeraným časovým odstupom pred prijatím takýchto rozhodnutí.
Článok 5
Rámec pre ucelené riadenia rizík
1. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje a udržiavať spoľahlivý rámec pre riadenie rizík, s cieľom ucelene identifikovať, merať, sledovať a riadiť škálu rizík, ku ktorým dochádza u prevádzkovateľa SDPS, alebo ktoré tento prevádzkovateľ znáša. Aspoň raz za rok prehodnocuje rámec pre riadenie rizika. Rámec pre riadenie rizika:
a)
zahŕňa ustálený prístup prevádzkovateľa SDPS k tolerancii rizík a vhodné nástroje na riadenie rizík;
b)
vymedzuje zodpovednosť za rozhodnutia týkajúce sa rizík;
c)
rieši rozhodovanie v núdzových situáciách týkajúcich sa SDPS vrátane vývoja na finančných trhoch, ktoré môžu mať nepriaznivý vplyv na likviditu na trhu a stabilitu finančného systému v niektorom z členských štátov, ktorých menou je euro, v ktorom má sídlo prevádzkovateľ SDPS alebo niektorý z jeho účastníkov.
2. Prevádzkovateľ SDPS motivuje účastníkov a prípadne ich klientov, aby riadili a obmedzovali riziká, ktoré oni sami predstavujú pre SDPS, alebo ktoré SDPS predstavuje pre nich. Pokiaľ ide o účastníkov, motivácia zahŕňa aj účinný, primeraný a odradzujúci režim finančných sankcií alebo opatrenia na zdieľanie strát, prípadne oboje.
3. Prevádzkovateľ SDPS aspoň raz za rok prehodnocuje podstatné riziká, ktoré z dôvodu vzájomnej závislosti SDPS predstavuje pre: ostatné subjekty vrátane, okrem iného, infraštruktúr peňažného trhu, bánk pre vyrovnanie, poskytovateľov likvidity a poskytovateľov služieb. Prevádzkovateľ SDPS vytvára nástroje na riadenie rizík, ktoré sú odolné a primerané identifikovanej úrovni rizika.
4. Prevádzkovateľ SDPS vymedzuje kritické operácie a služby SDPS. Prevádzkovateľ SDPS identifikuje špecifické situácie, ktoré mu ako podniku môžu brániť v uskutočňovaní týchto kritických operácií a poskytovaní kritických služieb a hodnotí efektívnosť všetkých možností ozdravenia alebo usporiadaného postupného ukončenia činnosti, s výnimkou SDPS Eurosystému. Aspoň raz za rok prehodnocuje kritické operácie a služby SDPS. Na základe tohto hodnotenia pripravuje prevádzkovateľ SDPS plán ozdravenia SDPS alebo jeho usporiadaného postupného ukončenia činnosti, s výnimkou SDPS Eurosystému. Plán ozdravenia a usporiadaného postupného ukončenia činnosti okrem iného obsahuje podstatné zhrnutie kľúčových stratégií ozdravenia a usporiadaného postupného ukončenia činnosti, opätovné vymedzenie kritických operácií a služieb SDPS a opis opatrení potrebných na implementáciu kľúčových stratégií. Prevádzkovateľ SDPS prípadne poskytne príslušným orgánom informácie potrebné na účely plánovania ozdravenia. Aspoň raz za rok prehodnocuje plán ozdravenia a usporiadaného postupného ukončenia činnosti.
Článok 6
Kreditné riziko
1. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje pevný rámec pre meranie, sledovanie a riadenie svojich úverových expozícií voči svojim účastníkom a úverových expozícií medzi účastníkmi, ktoré vyplývajú z procesov platby, zúčtovania a vyrovnania v rámci SDPS.
2. Prevádzkovateľ SDPS vymedzuje všetky zdroje kreditného rizika. Meranie a sledovanie úverových expozícií sa uskutočňuje počas dňa s použitím včasných informácií a nástrojov na riadenie rizík.
3. Prevádzkovateľ SDPS vrátane SDPS prevádzkujúceho DNS so zárukou vyrovnania, u ktorého v priebehu operácií SDPS dôjde u úverovej expozícií voči jeho účastníkom, kryje svoje úverové expozície voči všetkým účastníkom zábezpekou, garančnými fondmi, kapitálom (po odpočítaní sumy určenej na krytie všeobecného podnikateľského rizika) alebo inými rovnocennými finančnými zdrojmi.
4. Prevádzkovateľ SDPS vrátane prevádzkovateľa prevádzkujúceho DNS bez záruky vyrovnania, ktorého účastníci sú vystavení kreditnému riziku vyplývajúceho z procesov platby, zúčtovania a vyrovnania v rámci SDPS, ustanovujú príslušné pravidlá alebo uzatvárajú príslušné zmluvy s týmito účastníkmi. Pravidlá alebo zmluvy zabezpečia, aby účastníci poskytli primerané zdroje vymedzené v odseku 3 na krytie úverových expozícií vyplývajúcich z procesov platieb, zúčtovania a vyrovnania SDPS vo vzťahu k tým dvom účastníkom, ktorí majú spoločne so svojimi pridruženými spoločnosťami najväčšiu agregovanú úverovú expozíciu.
5. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje pravidlá a postupy na riešenie strát, ktoré priamo súvisia s nesplnením záväzkov jedného alebo viacerých účastníkov voči SDPS. Tieto pravidlá a postupy riešia rozdelenie potenciálne nekrytých strát vrátane splatenia všetkých finančných prostriedkov, ktoré by si prevádzkovateľ SDPS mohol požičať od poskytovateľov likvidity. Zahŕňajú pravidlá a postupy prevádzkovateľa SDPS na doplnenie všetkých finančných zdrojov, ktoré SDPS použil počas krízovej udalosti, na úroveň ustanovenú v odseku 3.
Článok 7
Zábezpeka
1. Prevádzkovateľ SDPS prijíma ako zábezpeku len tieto aktíva: a) hotovosť a b) aktíva s nízkym kreditným rizikom, rizikom nedostatočnej likvidity a trhovým rizikom, t. j. aktíva, u ktorých môže prevádzkovateľ SDPS preukázať príslušnému orgánu, že na základe jeho primeraného interného hodnotenia spĺňajú všetky tieto podmienky:
i)
vydal ich emitent s nízkym kreditným rizikom;
ii)
sú voľne prevoditeľné bez akejkoľvek právnej prekážky alebo nároku tretej osoby;
iii)
sú denominované v mene, ktorej riziko riadi prevádzkovateľ SDPS;
iv)
majú spoľahlivé údaje o cene, ktoré sa pravidelne uverejňujú;
v)
nie je s nimi spojené významné riziko nesprávnej voľby;
vi)
nevydal ich účastník, ktorý poskytuje zábezpeku, ani subjekt, ktorý patrí do tej istej skupiny ako účastník, s výnimkou ak ide o kryté dlhopisy a len ak sú aktíva v súbore zabezpečovacích aktív vhodne oddelené v rámci pevného právneho rámca a spĺňajú požiadavky uvedené v bodoch i) až v).
Pri uskutočňovaní interného hodnotenia bodov i) až vi) prevádzkovateľ SIPS vymedzuje a používa objektívnu metodológiu podloženú dokumentáciou.
2. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje a implementuje politiky a postupy na sledovanie kreditnej kvality, likvidity na trhu a cenovej volatility každého aktíva, ktoré sa prijíma ako zábezpeka. Prevádzkovateľ SDPS pravidelne a aspoň raz do roka sleduje primeranosť svojich politík a postupov hodnotenia. Takáto revízia sa vykonáva aj v prípade, keď sa vyskytne podstatná zmena majúca vplyv na expozíciu SDPS voči riziku. Prevádzkovateľ SDPS člení svoju zábezpeku podľa trhovej hodnoty prinajmenšom raz za deň.
3. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje stabilné a konzervatívne zrážky a testuje ich aspoň raz za rok a prihliada pritom na napäté trhové podmienky. Postup uplatňovania zrážok schvaľujú aspoň raz do roka iní zamestnanci než tí, ktorý vytvárajú a uplatňujú postupy uplatňovania zrážok.
4. Prevádzkovateľ SDPS prijíma opatrenia na účely predchádzania koncentrovanej držbe určitých aktív, ktorá by mohla významne znížiť schopnosť tieto aktíva rýchlo speňažiť bez toho, aby to malo významný negatívny vplyv na ich cenu.
5. Prevádzkovateľ SDPS, ktorý prijíma cezhraničnú zábezpeku, identifikuje a zmierňuje riziká spojené s jej používaním a zabezpečuje, aby mohla byť cezhraničná zábezpeka použitá včas.
6. Prevádzkovateľ SDPS používa účinný a prevádzkovo pružný systém riadenia zábezpeky.
7. Odsek 1 sa neuplatňuje na SDPS Eurosystému.
Článok 8
Riziko nedostatočnej likvidity
1. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje ucelený rámec pre riadenie rizík nedostatočnej likvidity spojených s účastníkmi SDPS, bankami pre vyrovnanie, agentmi nostro, správcovskými bankami, poskytovateľmi likvidity a inými príslušnými subjektmi.
2. Prevádzkovateľ SDPS zavádza prevádzkové a analytické nástroje, ktoré mu umožňujú, aby priebežne a včas identifikoval, meral a sledoval toky vyrovnania a financovania vrátane používania vnútrodennej likvidity.
3. Prevádzkovateľ SDPS má sústavne k dispozícii, alebo zabezpečuje, aby mali účastníci sústavne k dispozícii dostatočné likvidné zdroje vo všetkých menách, ktoré používa, aby vedel uskutočniť vyrovnanie platobných záväzkov v ten istý deň v rôznych krízových situáciách, ktoré by mohli nastať. Ak je to vhodné, týka sa to vnútrodenného alebo viacdenného vyrovnania. Medzi krízové situácie patria: a) nesplnenie záväzkov za extrémnych, ale možných trhových podmienok, zo strany účastníka, ktorý má spoločne so svojimi pridruženými spoločnosťami najväčší agregovaný platobný záväzok a b) iné situácie, ktoré by mohli nastať, v súlade s odsekom 11.
4. Prevádzkovateľ SDPS, ktorý vyrovnáva jednostranné platby v eurách, má v súlade s odsekom 3 k dispozícii, alebo zabezpečuje, aby mali účastníci k dispozícii likvidné zdroje, aby vedel včas uskutočniť vyrovnanie platobných záväzkov v prípade nesplnenia záväzkov účastníka, ktorý má spoločne so svojimi pridruženými spoločnosťami najväčší agregovaný platobný záväzok určený podľa odseku 3 písm. a), niektorým z týchto spôsobov:
a)
v hotovosti u Eurosystému, alebo
b)
v akceptovateľnej zábezpeke vymedzenej v rámci Eurosystému pre zábezpeku ustanovenom v usmernení ECB/2011/14 z 20. septembra 2011 o nástrojoch a postupoch menovej politiky Eurosystému (5), najmä ak má prevádzkovateľ SDPS prístup k automatickým operáciám Eurosystému.
5. Prevádzkovateľ SDPS, ktorý vyrovnáva jednostranné platby v eurách, má dispozícii, alebo zabezpečuje, aby mali účastníci k dispozícii, dodatočné likvidné zdroje v súlade s odsekom 3 písm. b) a niektorým zo spôsobov uvedených v odseku 4 alebo u hodnovernej komerčnej banky, v podobe niektorého z týchto nástrojov:
a)
záväzné úverové linky;
b)
záväzné devízové swapy;
c)
záväzné repoochody;
d)
aktíva vymedzené v článku 7 ods. 1, ktoré má v držbe uschovávateľ;
e)
investície, ktoré sú k dispozícii a prevoditeľné na hotovosť s vopred dojednaným financovaním, v prípade ktorých môže prevádzkovateľ SDPS na základe primeraného interného hodnotenia preukázať príslušnému orgánu, že dojednané financovanie je vysoko spoľahlivé, hoci aj za extrémnych, ale možných trhových podmienok.
Prevádzkovateľ SDPS je pripravený preukázať príslušnému orgánu, že na základe primeraného interného hodnotenia je komerčná banka dôveryhodná.
6. Prevádzkovateľ SDPS, ktorý vyrovnáva dvojstranné platby alebo jednostranné platby v menách iných ako euro, má k dispozícii, ale zabezpečuje, aby mali účastníci k dispozícii likvidné zdroje v súlade s odsekom 3 a spôsobmi uvedenými v odseku 5.
7. Ak prevádzkovateľ SDPS dopĺňa zdroje uvedené v odseku 3 inými aktívami, tieto aktíva sú pravdepodobne obchodovateľné alebo akceptovateľné ako zábezpeka (napr. za úverové linky, swapy alebo repoobchody) ad hoc v prípade nesplnenia záväzku, hoci to nie je možné spoľahlivo dojednať vopred alebo zaručiť za extrémnych, ale možných trhových podmienok. Ak účastník doplní zdroje uvedené v odseku 3 inými aktívami, prevádzkovateľ SDPS zabezpečí, aby tieto iné aktíva spĺňali požiadavky uvedené v prvej vete. Predpokladá sa, že aktíva sú pravdepodobne obchodovateľné alebo akceptovateľné ako zábezpeka, ak prevádzkovateľ SDPS vzal do úvahy pravidlá a prax príslušnej centrálnej banky týkajúce sa akceptovateľnej zábezpeky.
8. Prevádzkovateľ SDPS nepredpokladá, že núdzový úver centrálnej banky bude k dispozícii.
9. Prevádzkovateľ SDPS s náležitou starostlivosťou overí, či má každý poskytovateľ likvidných zdrojov SDPS podľa odseku 3: a) dostatočné a aktuálne informácie, aby pochopil a riadil svoje riziká nedostatočnej likvidity spojené s poskytovaním hotovosti alebo aktív a b) schopnosť poskytovať hotovosť alebo aktíva v požadovanom rozsahu. Prevádzkovateľ SDPS prehodnotí aspoň raz za rok, ako dodržiava povinnosť náležitej starostlivosti. Ako poskytovatelia likvidity sa prijímajú len subjekty s prístupom k úveru od vydávajúcej centrálnej banky. Prevádzkovateľ SDPS pravidelne testuje svoje postupy na prístup k likvidným zdrojom SDPS.
10. Ak je to možné, prevádzkovateľ SDPS s prístupom k účtom, platobným službám alebo službám v oblasti cenných papierov, ktoré poskytuje centrálne banka, tieto služby využíva.
11. Na základe prísneho stresového testovania určuje prevádzkovateľ SDPS, koľko hotovosti a ostatných aktív je potrebných na splnenie požiadaviek podľa odsekov 3 a 4. Túto hodnotu pravidelne prehodnocuje okrem iného s prihliadnutím na rozličné situácie, ktoré by mohli nastať, vrátane:
a)
najvyššej cenovej volatility uvedených aktív v histórii;
b)
zmien iných trhových faktorov, ktoré okrem iného zahŕňajú cenové faktory a výnosové krivky;
c)
nesplnenia záväzku zo strany jedného alebo viacerých účastníkov v rovnaký deň a v rôznych nasledujúcich dňoch;
d)
súbežných tlakov na trhoch financovania a na trhoch aktív;
e)
škály krízových situácií, ktoré by mohli nastať v budúcnosti za rozličných extrémnych, ale možných trhových podmienok.
Situácie, ktoré by mohli nastať, zohľadňujú aj podobu a prevádzku SDPS, hodnotia všetky subjekty, s ktorými by mohlo byť spojené podstatné riziko nedostatočnej likvidity SDPS, okrem iného banky pre vyrovnanie, agentov nostro, správcovské banky, poskytovateľov likvidity a pripojené infraštruktúry finančného trhu, a pokiaľ je to vhodné, vzťahujú sa na obdobie niekoľkých dní.
12. Prevádzkovateľ vedie dokumentáciu o dôvodoch držby hotovosti a ostatných aktív, ktoré uchováva prevádzkovateľ SDPS alebo účastníci, a zavádza vhodné opatrenia na ich správu. Ustanovuje jednoznačné postupy na podávanie správ o výsledkoch svojich stresových testov rade. Tieto výsledky používa na hodnotenie primeranosti rámca pre riadenie rizika nedostatočnej likvidity a na jeho úpravy.
13. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje jednoznačné pravidlá a postupy, ktoré umožňujú SDPS, aby v prípade nesplnenia záväzku jedným alebo viacerými zo svojich účastníkov, uskutočnil vyrovnanie platobných záväzkov v rovnaký deň a prípadne včasné vnútrodenné a viacdenné vyrovnanie. Tieto pravidlá a postupy:
a)
riešia nepredvídané a potenciálne nekryté nedostatky likvidity;
b)
sa snažia predchádzať neusporiadanému zrušeniu, odvolaniu alebo odloženiu vyrovnania platobných záväzkov v rovnaký deň;
c)
určujú, ako doplniť hotovosť a ostatné aktíva, ktoré SDPS použil počas krízovej udalosti, v rozsahu vyžadovanom podľa odsekov 3 až 5.
Článok 9
Konečné vyrovnanie
Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje pravidlá a postupy, ktoré umožňujú, aby ku konečnému vyrovnaniu došlo najneskôr na konci určeného dňa vyrovnania.
Článok 10
Vyrovnania v peniazoch
1. Prevádzkovateľ SDPS, ktorý vyrovnáva jednostranné platby v eurách, zabezpečuje, aby sa konečné vyrovnanie uskutočnilo v peniazoch centrálnej banky.
2. Prevádzkovateľ SDPS, ktorý vyrovnáva dvojstranné platby alebo jednostranné platby v menách iných ako euro zabezpečuje, aby sa konečné vyrovnanie uskutočnilo v peniazoch centrálnej banky, ak je to uskutočniteľné a ak sú k dispozícii.
3. Ak sa nepoužijú peniaze centrálnej banky, prevádzkovateľ SDPS zabezpečuje, aby sa vyrovnanie v peniazoch uskutočnilo s použitím aktíva na vyrovnanie, s ktorým nie je spojené žiadne kreditné riziko a riziko nedostatočnej likvidity, alebo sú tieto riziká minimálne.
4. Ak sa vyrovnanie uskutoční v peniazoch komerčnej banky, prevádzkovateľ SDPS sleduje, riadi a obmedzuje kreditné riziko a riziko nedostatočnej likvidity, ktoré je spojené s komerčnými bankami pre vyrovnanie. Prevádzkovateľ SDPS najmä ustanovuje pre svoje banky pre vyrovnanie prísne kritériá, ktoré okrem iného zohľadňujú ich reguláciu a dohľad nad nimi, dôveryhodnosť, úroveň kapitálu, prístup ku likvidite a prevádzkovú spoľahlivosť, a sleduje ich dodržiavanie. Prevádzkovateľ SDPS sleduje a riadi aj koncentráciu úverových expozícií a likviditných expozícií voči komerčným bankám pre vyrovnanie SDPS.
5. Ak prevádzkovateľ SDPS uskutočňuje vyrovnanie v peniazoch vo svojom vlastnom účtovníctve, obmedzuje a prísne kontroluje svoje kreditné riziká a riziká nedostatočnej likvidity.
6. Ak sa vyrovnanie uskutočňuje v peniazoch komerčnej banky, v právnych dojednaniach medzi prevádzkovateľom SDPS a každou komerčnou bankou pre vyrovnanie sa jednoznačne uvádza:
a)
kedy sa očakáva zaznamenanie prevodov v účtovníctve jednotlivých bánk pre zúčtovanie;
b)
že prevody majú byť po ich vykonaní konečné;
c)
že prijaté finančné prostriedky sú prevoditeľné hneď, ako je to možné, najneskôr do konca daného dňa.
Článok 11
Platba oproti platbe
Prevádzkovateľ SDPS, ktorý používa mechanizmus platby oproti platbe, odstraňuje hlavné riziko tak, že zabezpečuje, aby ku konečnému vyrovnaniu jedného záväzku došlo len ak súčasne dochádza ku konečnému vyrovnaniu spojeného záväzku. Toto pravidlo sa dodržiava bez ohľadu na to, či sa vyrovnanie uskutočňuje na hrubom alebo čistom základe a kedy je konečné.
Článok 12
Pravidlá a postupy týkajúce sa nesplnenia záväzku účastníkom
1. Prevádzkovateľ SDPS definuje v pravidlách a postupoch SDPS prípad nesplnenia záväzku účastníkom, ktorý prinajmenšom zahŕňa neschopnosť účastníka plniť svoje finančné záväzky pri ich splatnosti okrem iného z prevádzkových dôvodov, v dôsledku porušenia dohody alebo začatia konkurzného konania na majetok tohto účastníka. Prevádzkovateľ SDPS rozlišuje medzi automatickým nesplnením povinnosti a nesplnením povinnosti na základe voľnej úvahy. V prípade nesplnenia povinnosti na základe voľnej úvahy určuje prevádzkovateľ SDPS, ktorému subjektu náleží voľné uváženie. Túto definíciu prehodnocuje aspoň raz za rok.
2. Prevádzkovateľ SDPS má ustanovené pravidlá a postupy týkajúce sa nesplnenia záväzku účastníkom, ktoré mu umožňujú, aby bol v prípade nesplnenia záväzku účastníkom naďalej schopný plniť si svoje záväzky, a ktoré riešia spôsob doplnenia zdrojov v prípade nesplnenia záväzku. V týchto pravidlách a postupoch sa prinajmenšom vymedzujú:
a)
opatrenia, ktoré môže prevádzkovateľ SDPS prijať v nadväznosti na nesplnenie povinnosti;
b)
či sú tieto opatrenia automatické alebo podliehajú voľnej úvahe a spôsoby vykonávania voľného uváženia;
c)
potenciálne zmeny normálnej praxe vyrovnania prevádzkovateľa SDPS, s cieľom zabezpečiť včasné vyrovnanie;
d)
riadenie platieb v rôznych štádiách ich spracovania;
e)
pravdepodobná postupnosť opatrení;
f)
úlohy, záväzky a povinnosti príslušných strán vrátane účastníkov, u ktorých nedošlo k nesplneniu záväzkov;
g)
iné mechanizmy, ktoré sa majú aktivovať s cieľom obmedziť dosah nesplnenia povinnosti.
3. Prevádzkovateľ SDPS je pripravený implementovať svoje pravidlá a postupy v prípade nesplnenia povinnosti vrátane všetkých vhodných postupov vykonávania voľného uváženia ustanovených v jeho pravidlách. Prevádzkovateľ SDPS okrem iného zabezpečuje, aby: a) mal prevádzkovú kapacitu vrátane dostatočného počtu kvalitne vyškolených pracovníkov na včasné uplatňovanie postupov uvedených v odseku 2 a b) pravidlá a postupy SDPS riešili potreby vedenia dokumentácie, informovania a komunikácie, a koordinácie v prípade, ak je zapojených viacero infraštruktúr peňažného trhu alebo orgánov.
4. Prevádzkovateľ SDPS uverejňuje kľúčové aspekty pravidiel a postupov uvedených v odseku 2, ktoré prinajmenšom zahŕňajú:
a)
okolnosti, za ktorých sa prijímajú dané opatrenia;
b)
kto tieto opatrenia prijíma;
c)
rozsah opatrení, ktoré sa prijímajú;
d)
mechanizmy týkajúce sa záväzkov prevádzkovateľa SDPS vo vzťahu k účastníkom, u ktorých nedošlo k nesplneniu záväzku.
5. Prevádzkovateľ SDPS testuje a prehodnocuje pravidlá a postupy SDPS uvedené v odseku 2 najmenej raz za rok, alebo po každej podstatnej zmene SDPS, ktorá má vplyv na tieto pravidlá a postupy. Do tohto testovania a prehodnocovania zapája prevádzkovateľ SDPS účastníkov a príslušné zainteresované osoby.
Článok 13
Všeobecné podnikateľské riziko
1. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje spoľahlivé systémy riadenia a kontroly, s cieľom identifikovať, sledovať a riadiť všeobecné podnikateľské riziko vrátane strát, ktoré sú výsledkom nedostatočného uplatňovania podnikateľskej stratégie, záporných tokov hotovosti, alebo neočakávaných a nadmerne vysokých prevádzkových nákladov.
2. Prevádzkovateľ SDPS má v držbe čisté likvidné aktíva financované z kapitálu, napr. základného akciového kapitálu, zverejnených fondov alebo iného nerozdeleného zisku, aby mohol v prípade všeobecných podnikateľských strát pokračovať v prevádzke a poskytovaní služieb ako podnik. Výška týchto aktív sa určuje podľa jeho profilu všeobecného podnikateľského rizika a času potrebného na ozdravenie alebo usporiadané postupné ukončenie činnosti týkajúce sa jeho kritickej prevádzky a služieb, pokiaľ sa k týmto opatreniam pristúpi.
3. Prevádzkovateľ SDPS udržuje funkčný plán ozdravenia alebo - s výnimkou SDPS Eurosystému - plán usporiadaného postupného ukončenia činnosti.
4. Na implementáciu plánu uvedeného v odseku 3 má prevádzkovateľ SDPS v držbe dostatok čistých likvidných aktív financovaných z kapitálu. Prevádzkovateľ SDPS má v držbe minimálne čisté likvidné aktíva financované majetkovou účasťou, ktorých hodnota sa rovná výdavkom na bežnú prevádzku vynaloženým v období aspoň šiestich mesiacov. Tieto aktíva doplňujú zdroje, ktoré má v držbe s cieľom kryť riziko nesplnenia záväzku účastníkom alebo iné riziká uvedené v článkoch 6 a 8. Majetkovú účasť v držbe podľa medzinárodných noriem kapitálu založených na riziku možno zahrnúť s cieľom predísť duplicite kapitálových požiadaviek.
5. Aktíva v držbe na krytie všeobecného podnikateľského rizika sú dostatočne likvidné a vysoko kvalitné, aby boli včas k dispozícii. Prevádzkovateľ SDPS je tieto aktíva schopný predať prípadne len s malým nepriaznivým vplyvom na cenu, aby mohol pokračovať v prevádzke ako podnik v prípade, ak zaznamená všeobecné podnikateľské straty.
6. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje uskutočniteľný plán na získanie dodatočnej majetkovej účasti, ak sa výška majetkovej účasť priblíži alebo klesne pod sumu uvedenú v odseku 4. Plán sa predkladá rade na schválenie a aktualizuje sa aspoň raz za rok.
7. Odseky 2 a 4 až 6 neplatia pre SDPS Eurosystému.
Článok 14
Riziko spojené s úschovou a investičné riziko
1. Prevádzkovateľ SDPS drží vlastné aktíva alebo aktíva účastníkov prostredníctvom dohliadaných a regulovaných subjektov (ďalej len „uschovávatelia“), ktorých účtovná prax, úschovné postupy a interné kontroly tieto aktíva v plnom rozsahu chránia pred rizikom straty v prípade platobnej neschopnosti, nedbanlivosti, podvodu, nedostatočnej správy alebo neprimeraného vedenia záznamov zo strany uschovávateľa alebo ďalšej osoby poverenej úschovou.
2. Prevádzkovateľ SDPS má včasný prístup ku svojim aktívam a k aktívam poskytnutým účastníkmi.
3. Prevádzkovateľ SDPS hodnotí a rozumie svojim expozíciám voči svojím správcovským bankám, berúc do úvahy úplný rozsah vzťahov s každou z bánk.
4. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje svoju investičnú stratégiu, ktorá je v súlade s jeho celkovou stratégiou riadenia rizika a v plnom rozsahu sprístupnená účastníkom. Investičnú stratégiu prehodnocuje aspoň raz za rok.
5. Investície prevádzkovateľa SDPS v súlade s jeho investičnom stratégiou zabezpečujú dlžníci vysokej kvality, alebo sú pohľadávkami voči nim. Prevádzkovateľ SDPS vymedzuje kritériá pre vysokokvalitných dlžníkov. Investuje sa do nástrojov s minimálnym kreditným a trhovým rizikom a rizikom nedostatočnej likvidity.
6. Odseky 3 až 5 neplatia pre SDPS Eurosystému.
Článok 15
Prevádzkové riziko
1. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje pevný rámec s vhodným systémom, ustálenými prístupmi, postupmi a kontrolami na identifikáciu, sledovania a riadenie prevádzkového rizika.
2. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje ciele na úrovni služieb a prevádzkovej spoľahlivosti a politiky, ktorými sa tieto ciele majú dosiahnuť. Ciele a politiky prehodnocuje aspoň raz za rok.
3. Prevádzkovateľ SDPS zabezpečuje, aby mal SDPS neustále zlepšujúcu sa schopnosť zvládať rast objemu platieb, ku ktorému dochádza v dôsledku krízových udalostí, a aby vedel dosiahnuť svoje ciele na úrovni služieb.
4. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje ucelené politiky fyzickej a informačnej bezpečnosti, ktoré primerane identifikujú, hodnotia a riadia všetky potenciálne slabosti a hrozby. Tieto politiky prehodnocuje aspoň raz za rok.
5. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje plán zabezpečenia kontinuity prevádzky, ktorý sa venuje udalostiam predstavujúcim významné riziko narušenia prevádzky SDPS. Plán zahŕňa používanie druhotného miesta prevádzky a je pripravený tak, aby zabezpečil, že kritické systémy výpočtovej techniky budú opäť schopné prevádzky do dvoch hodím od daných udalostí. Plán je pripravený tak, aby bol SDPS vždy schopný vyrovnávať všetky splatné platby do konca pracovného dňa, v ktorom došlo k narušeniu. Prevádzkovateľ SDPS testuje plán a prehodnocuje ho aspoň raz za rok.
6. Prevádzkovateľ SDPS identifikuje kritických účastníkov, najmä na základe objemov a hodnôt platieb, a ich možného vplyvu na ostatných účastníkov a SDPS ako celok v prípade významných prevádzkových problémov, ktorým čelia títo účastníci.
7. Prevádzkovateľ SDPS identifikuje, sleduje a riadi riziká, ktoré môžu pre prevádzku SDPS predstavovať kritickí účastníci, iné infraštruktúry finančného trhu a poskytovatelia služieb a infraštruktúr.
Článok 16
Kritériá prístupu a účasti
1. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje a uverejňuje nediskriminačné kritériá prístupu k službám SDPS a účasti na nich pre priamych a prípadne aj nepriamych účastníkov, a iné infraštruktúry finančného trhu. Tieto kritériá prehodnocuje aspoň raz za rok.
2. Kritériá prístupu a účasti podľa odseku 1 sa odôvodňujú v zmysle bezpečnosti a výkonnosti SDPS a trhov, ktorým slúži, a sú prispôsobené a primerané špecifickým rizikám SDPS. V súlade so zásadou proporcionality ustanovuje prevádzkovateľ SDPS požiadavky, ktoré obmedzujú prístup čo najmenej. V prípade, keď prevádzkovateľ SDPS odoprie subjektu prístup, písomne to odôvodní na základe ucelenej analýzy rizika.
3. Prevádzkovateľ SDPS priebežne monitoruje dodržiavanie kritérií prístupu a účasti SDPS zo strany účastníkov. Ustanovuje a uverejňuje nediskriminačné postupy na uľahčenie pozastavenia a usporiadaného zániku práva účastníka na účasť, ak účastník nedodrží kritériá prístupu a účasti. Tieto postupy prehodnocuje aspoň raz za rok.
Článok 17
Systém sprostredkovanej účasti
1. Na účely riadenia rizika zabezpečuje prevádzkovateľ SDPS, aby mu pravidlá, postupy a zmluvné dojednania ohľadom SDPS umožňovali zhromažďovať informácie o nepriamych účastníkoch, s cieľom identifikovať, sledovať a riadiť všetky podstatné riziká SDPS, ktoré vyplývajú z účasti. Tieto informáciu prinajmenšom zahŕňajú:
a)
podiel činnosti, ktorú priami účastníci vykonávajú v mene nepriamych účastníkov,
b)
počet nepriamych účastníkov, ktorí uskutočňujú vyrovnanie prostredníctvom jednotlivých priamych účastníkov,
c)
objemy alebo hodnoty platieb v SDPS, ktoré pochádzajú od každého nepriameho účastníka,
d)
objemy alebo hodnoty platieb podľa písm. c) v pomere k objemom a hodnotám platieb priamych účastníkov, prostredníctvom ktorých nepriamy účastník pristupuje k SDPS.
2. Prevádzkovateľ SDPS identifikuje podstatné závislosti medzi priamymi a nepriamymi účastníkmi, ktoré môžu mať vplyv na SDPS.
3. Prevádzkovateľ SDPS identifikuje nepriamych účastníkov, ktorí predstavujú podstatné riziká pre SDPS a priamych účastníkov, prostredníctvom ktorých majú prístup k SDPS, s cieľom riadiť tieto riziká.
4. Prevádzkovateľ SDPS prehodnocuje riziká vyplývajúce zo stupňovitej účasti aspoň raz za rok. Ak je to potrebné, prijíma opatrenia na zmiernenie rizík, s cieľom zabezpečiť, aby boli riziká riadne riadené.
Článok 18
Výkonnosť a účinnosť
1. Prevádzkovateľ SDPS ustanovuje proces identifikácie a uspokojovania potrieb trhov, ktorým SDPS poskytuje služby, najmä vo vzťahu k:
a)
výberu mechanizmov zúčtovania a vyrovnania;
b)
prevádzkovej štruktúre;
c)
škále produktov, ktoré sú predmetom zúčtovania alebo vyrovnania;
d)
používaniu technológie a postupov.
2. Ciele prevádzkovateľa SDPS sú jednoznačne vymedzené, merateľné a dosiahnuteľné, ako napríklad v oblastiach minimálnych úrovní služieb, očakávaní riadenia rizika a podnikateľských priorít.
3. Prevádzkovateľ SDPS má ustanovené mechanizmy pravidelného prehodnocovania požiadaviek ustanovených v odsekoch 1 a 2, prinajmenšom raz za rok.
Článok 19
Postupy a normy komunikácie
Prevádzkovateľ SDPS používa alebo dodržiava príslušné medzinárodne akceptované postupy a normy komunikácie s cieľom umožniť výkonné vykonávanie platieb, zúčtovania, vyrovnania a vedenia záznamov.
Článok 20
Sprístupnenie pravidiel, kľúčových postupov a údajov o trhu
1. Prevádzkovateľ SDPS prijíma jednoznačné a ucelené pravidlá a postupy, ktoré sú v plnom rozsahu prístupné účastníkom. Príslušné pravidlá a kľúčové postupy sa tiež uverejňujú.
2. Prevádzkovateľ SDPS sprístupňuje jednoznačné opisy podoby a prevádzky systému, ako aj práva a povinnosti prevádzkovateľa a účastníkov SDPS, aby mohli účastníci hodnotiť riziká, ktoré by im hrozili v dôsledku účasti v SDPS.
3. Prevádzkovateľ SDPS poskytuje celú potrebnú a vhodnú dokumentáciu a zabezpečuje školenia s cieľom uľahčiť účastníkom, aby pochopili pravidlá a postupy SDPS a riziká, ktoré im hrozia v dôsledku účasti v SDPS.
4. Prevádzkovateľ SDPS uverejňuje poplatky SDPS za jednotlivé služby, ktoré poskytuje, ako aj politiku zliav. Na účely porovnania poskytuje prevádzkovateľ SDPS jednoznačný opis spoplatnených služieb.
5. Prevádzkovateľ SDPS vypracuje a uverejní odpovede na rámec sprístupňovania informácií CPSS-IOSCO pre infraštruktúry finančného trhu. Svoje odpovede aktualizuje v nadväznosti na podstatné zmeny v systéme alebo jeho prostredí, v každom prípade však aspoň raz za dva roky. Prevádzkovateľ SDPS tiež sprístupňuje prinajmenšom základné údaje o objemoch a hodnotách transakcií.
Článok 21
Poskytovanie informácií príslušným orgánom
Príslušný organ má právo získať od prevádzkovateľa SDPS všetky informácie a dokumenty potrebné na posúdenie miery dodržiavania požiadaviek ustanovených v tomto nariadení. Prevádzkovateľ SDPS podáva príslušné špecifické informácie príslušnému orgánu.
Článok 22
Opatrenia na nápravu
1. Ak prevádzkovateľ SDPS nedodržal toto nariadenie, príslušný orgán:
a)
informuje prevádzkovateľa SDPS o povahe nedodržania nariadenia a
b)
poskytne prevádzkovateľovi SDPS možnosť vyjadriť sa a poskytnúť vysvetlenie.
2. Na základe informácií poskytnutých prevádzkovateľom SDPS môže príslušný orgán poskytnúť prevádzkovateľovi SDPS pokyny, aby prijal určité nápravné opatrenia s cieľom odstrániť nesúlad s nariadením a/alebo predísť jeho opätovnému nedodržaniu.
3. Príslušný orgán môže uložiť nápravné opatrenia hneď ako zistí, že prípad nedodržania nariadenie je dostatočne závažný na to, aby si vyžiadal okamžité konanie. Svoj názor odôvodní.
4. Príslušný orgán urýchlene informuje ECB o všetkých nápravných opatreniach uložených prevádzkovateľovi SDPS.
5. Nápravné opatrenia môžu byť uložené nezávisle alebo súbežne so sankciami v súlade s nariadením Rady (ES) č. 2532/98 z 23. novembra 1998 týkajúceho sa práva Európskej centrálnej banky ukladať sankcie (6).
Článok 23
Sankcie
V prípade porušenia tohto nariadenia uloží ECB sankcie v súlade s nariadením Rady (ES) č. 2532/98 a nariadením Európskej centrálnej banky (ES) č. 2157/1999 z 23. septembra 1999 o práve Európskej centrálnej banky ukladať sankcie (ECB/1999/4) (7). ECB uverejňuje oznámenie o metóde výpočtu výšky sankcií.
Článok 24
Revízia
Rada guvernérov preskúma všeobecné uplatňovanie tohto nariadenia najneskôr do dvoch rokov od nadobudnutia účinnosti a neskôr každé dva roky, a posúdi, či je potrebné ho zmeniť.
Článok 25
Záverečné ustanovenia
1. Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
2. Prevádzkovatelia SDPS majú jeden rok odo dňa, kedy im bolo oznámené rozhodnutie Rady guvernérov podľa článku 1 ods. 2, na to, aby splnili požiadavky ustanovené v tomto nariadení.
3. Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné v členských štátoch v súlade so zmluvami.
Vo Frankfurte nad Mohanom 3. júla 2014


Input:
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 491/2013
z 27. mája 2013,
ktorým sa ustanovujú paušálne dovozné hodnoty na určovanie vstupných cien niektorých druhov ovocia a zeleniny
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (1),
so zreteľom na vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 543/2011 zo 7. júna 2011, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007, pokiaľ ide o sektory ovocia a zeleniny a spracovaného ovocia a zeleniny (2), a najmä na jeho článok 136 ods. 1,
keďže:
(1)
Vykonávacím nariadením (EÚ) č. 543/2011 sa v súlade s výsledkami Uruguajského kola mnohostranných obchodných rokovaní ustanovujú kritériá, na základe ktorých Komisia stanovuje paušálne hodnoty na dovoz z tretích krajín, pokiaľ ide o výrobky a obdobia uvedené v časti A prílohy XVI k uvedenému nariadeniu.
(2)
Paušálne dovozné hodnoty sa vypočítajú každý pracovný deň v súlade s článkom 136 ods. 1 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 543/2011, pričom sa zohľadnia premenlivé každodenné údaje. Toto nariadenie by preto malo nadobudnúť účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Paušálne dovozné hodnoty uvedené v článku 136 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 543/2011 sú stanovené v prílohe k tomuto nariadeniu.
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 27. mája 2013


Input:
NÕUKOGU OTSUS 2014/496/ÜVJP,
22. juuli 2014,
Euroopa ülemaailmse satelliitnavigatsioonisüsteemi kasutuselevõtu, toimimise ja kasutamise aspektide kohta, mis mõjutavad Euroopa Liidu julgeolekut, ning millega tunnistatakse kehtetuks ühismeede 2004/552/ÜVJP
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 28,
võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)
Pidades eelkõige silmas Euroopa ülemaailmse satelliitnavigatsioonisüsteemi (GNSS) strateegilist mõõdet, piirkondlikku ja ülemaailmset ulatust ning mitmesuguseid kasutusvaldkondi, moodustab see tundliku infrastruktuuri, mille kasutuselevõtmine ja kasutamine võib mõjutada liidu ja liikmesriikide julgeolekut.
(2)
Juhul, kui rahvusvaheline olukord nõuab liidu operatiivset tegevust ja kui GNSSi toimimine võib mõjutada liidu või liikmesriikide julgeolekut, või süsteemi toimimist ähvardava ohu puhul, peaks nõukogu otsustama vajalike meetmete võtmise üle.
(3)
Sel põhjusel võttis nõukogu 12. juulil 2004 vastu ühismeetme 2004/552/ÜVJP (1).
(4)
Pärast Lissaboni lepingu jõustumist peaks ülesandeid ja kohustusi, mida varem täitis nõukogu peasekretär/kõrge esindaja, nüüdsest täitma liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja („kõrge esindaja”).
(5)
Galileo programmil põhineva süsteemi arengu edusammud, kasutuselevõtmise alustamine ja eelseisev käivitamine nõuavad ühismeetmes 2004/552/ÜVJP ette nähtud menetluse kohandamist.
(6)
Teavet ja eksperditeadmisi selle kohta, kas mõni süsteemiga seotud sündmus ohustab liitu, liikmesriike või GNSSi, peaks nõukogule ja kõrgele esindajale edastama Euroopa GNSSi Agentuur (GSA), liikmesriigid ja komisjon. Peale selle võivad sellist teavet edastada ka kolmandad riigid.
(7)
Tuleks täpsustada nõukogu, kõrge esindaja, GSA kui Galileo turvaseirekeskuse käitaja ning liikmesriikide vastavaid ülesandeid kehtestatavas operatiivkohustuste ahelas, kuidas reageerida ohule liidu, liikmesriikide või GNSSi suhtes.
(8)
Sellega seoses on põhilisi ohte käsitletud süsteemispetsiifiliste turvanõuete teatises, milles on esitatud põhilised üldohud, millele GNSS peab tervikuna ise reageerima, ja süsteemi turvaplaanis, mis sisaldab turvalisuse akrediteerimise korra raames koostatud turvariskide registrit. Need on lähtedokumendid selleks, et tuvastada ohud, millega konkreetselt tuleb tegeleda käesoleva otsuse alusel, ja luua korralduslikud meetmed käesoleva otsuse rakendamiseks.
(9)
Kiireloomulistel juhtudel võib vajalikuks osutuda otsuste tegemine kõigest mõne tunni jooksul pärast ohtu käsitleva teabe saamist.
(10)
Kui asjaolud ei võimalda nõukogul teha otsust, et kõrvaldada ohtu või leevendada tõsist kahju liidu või ühe või mitme liikmesriigi olulistele huvidele, peaks kõrgel esindajal olema õigus võtta vajalikke ajutisi meetmeid.
(11)
Euroopa GNSSi juhtimist on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustega (EÜ) nr 683/2008 (2) ja (EL) nr 1285/2013 (3). Eelkõige näeb määruse (EL) nr 1285/2013 artikkel 14 ette, et GSA tagab Galileo turvaseirekeskuse tegevuse.
(12)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 512/2014 (4) pannakse GSA tegevdirektorile ülesanne tagada, et GSA suudab Galileo turvaseirekeskuse käitajana järgida ühismeetme 2004/552/ÜVJP (mis asendatakse käesoleva otsusega) alusel antud juhiseid. Lisaks sellele on Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuses nr 1104/2011/EL (5) sätestatud eeskirjad, mille alusel liikmesriigid, nõukogu, komisjon, Euroopa välisteenistus, liidu agentuurid, kolmandad riigid ja rahvusvahelised organisatsioonid võivad saada juurdepääsu Galileo programmil põhineva globaalse satelliitnavigatsioonisüsteemi kaudu pakutavale avalikule reguleeritud teenusele. Iseäranis on otsuse nr 1104/2011/EL artiklis 6 määratletud Galileo turvaseirekeskus kui avaliku reguleeritud teenuse eest vastutavate asutuste, nõukogu, kõrge esindaja ning kontrollikeskuste operatiivliides,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Käesoleva otsusega kehtestatakse kohustused, mida täidavad nõukogu ning kõrge esindaja, et kõrvaldada sellist ohtu liidu või ühe või mitme liikmesriigi julgeolekule või leevendada sellist tõsist kahju liidu või ühe või mitme liikmesriigi olulistele huvidele, mis tuleneb Euroopa ülemaailmse satelliitnavigatsioonisüsteemi kasutuselevõtmisest, toimimisest või kasutamisest, eelkõige liidu tegevust nõudvast rahvusvahelisest olukorrast, või süsteemi või selle teenuste toimimist ähvardava ohu korral.
Artikkel 2
Sellise ohu korral teavitavad olenevalt asjaoludest kas liikmesriigid, komisjon või GSA kõrget esindajat viivitamata kõigist neile teadaolevatest asjaoludest, mida nad peavad asjakohaseks.
Artikkel 3
1. Nõukogu otsustab GSAle antavate vajalike juhiste üle, tehes seda ühehäälselt kõrge esindaja ettepanekul.
2. GSA ja komisjon annavad nõukogule nõu kavandatavate juhiste tõenäolise laiema mõju kohta GNSSile.
3. Vajaduse korral esitab poliitika- ja julgeolekukomitee nõukogule arvamuse kavandatavate juhiste kohta.
Artikkel 4
1. Kui olukorra kiireloomulisus nõuab viivitamatut tegutsemist enne seda, kui nõukogu on teinud artikli 3 lõike 1 kohase otsuse, on kõrgel esindajal õigus anda GSA-le vajalikke ajutisi juhiseid. Kõrge esindaja võib GSA-le selliste juhiste andmise õiguse delegeerida Euroopa välisteenistuse tegevpeasekretärile või mõnele tema asetäitjale. Kõrge esindaja teavitab viivitamata nõukogu ja komisjoni käesoleva lõike kohaselt antud juhistest.
2. Nõukogu kinnitab kõrge esindaja ajutised juhised, muudab neid või tunnistab need kehtetuks nii kiiresti kui võimalik.
3. Kõrge esindaja vaatab oma ajutised juhised pidevalt läbi, muudab neid vajaduse korral või tunnistab need kehtetuks, kui viivitamatu tegutsemine ei ole enam nõutav. Igal juhul lõpeb ajutiste juhiste kehtivus nelja nädala möödumisel nende andmisest või lõike 2 kohase nõukogu otsuse alusel.
Artikkel 5
Kuue kuu jooksul alates käesoleva otsuse vastuvõtmisest koostab kõrge esindaja liikmesriikide ekspertide toetusel käesoleva otsuse praktiliseks rakendamiseks vajalikud esialgsed korralduslikud meetmed ning esitab need poliitika- ja julgeolekukomiteele heakskiitmiseks. Ühe aasta jooksul alates käesoleva otsuse vastuvõtmisest esitatakse poliitika- ja julgeolekukomiteele heakskiitmiseks korralduslike meetmete lõplik versioon. Poliitika- ja julgeolekukomitee vaatab korralduslikud meetmed läbi ja ajakohastab neid vähemalt iga kahe aasta järel.
Artikkel 6
1. Kooskõlas liidu või liidu ja selle liikmesriikide varem sõlmitud rahvusvaheliste lepingutega, sealhulgas nendega, millega antakse otsuse nr 1104/2011/EL artikli 3 lõike 5 kohaselt juurdepääs avalikule reguleeritud teenusele, on kõrgel esindajal õigus sõlmida kolmandate riikidega halduskokkuleppeid käesoleva otsuse alusel tehtava koostöö kohta. Nõukogu peab sellised kokkulepped ühehäälselt heaks kiitma.
2. Kui sellised kokkulepped eeldavad juurdepääsu liidu salastatud teabele, kiidetakse salastatud teabe avaldamine või vahetamine heaks kooskõlas kohaldatavate julgeolekueeskirjadega.
Artikkel 7
Hiljemalt kolm aastat pärast käesoleva otsuse vastuvõtmise kuupäeva või liikmesriikide taotlusel või artikli 3 kohaste meetmete võtmise järel vaatab nõukogu läbi käesolevas otsuses sätestatud eeskirjad ja menetlused ning vajaduse korral muudab neid.
Artikkel 8
Kui see on asjakohane, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, et tagada käesoleva otsuse rakendamine oma vastutusalas, kooskõlas muu hulgas määruse (EL) nr 1285/2013 artikliga 28. Sel eesmärgil määravad liikmesriigid kontaktpunktid, et aidata kaasa ohuolukorra operatiivsele juhtimisele. Kõnealused kontaktpunktid võivad olla füüsilised või juriidilised isikud.
Artikkel 9
Ühismeede 2004/552/ÜVJP tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 10
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.
Brüssel, 22. juuli 2014


Input:
A BIZOTTSÁG 1172/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2014. október 31.)
az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1),
tekintettel az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gyümölcs- és zöldség-, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazatra alkalmazandó részletes szabályainak a megállapításáról szóló, 2011. június 7-i 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (2) és különösen annak 136. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az Uruguayi Forduló többoldalú kereskedelmi tárgyalásai eredményeinek megfelelően az 543/2011/EU végrehajtási rendelet a XVI. mellékletének A. részében szereplő termékek és időszakok tekintetében meghatározza azokat a szempontokat, amelyek alapján a Bizottság rögzíti a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó átalányértékeket.
(2)
Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikke (1) bekezdése alapján a behozatali átalányérték számítására munkanaponként, változó napi adatok figyelembevételével kerül sor. Ezért helyénvaló előírni, hogy e rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lépjen hatályba,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikkében említett behozatali átalányértékeket e rendelet melléklete határozza meg.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 31-án.


Input:
REGOLAMENTO (UE) N. 1388/2013 DEL CONSIGLIO
del 17 dicembre 2013
recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari autonomi dell'Unione per taluni prodotti agricoli e industriali e che abroga il regolamento (UE) n. 7/2010
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 31,
vista la proposta della Commissione europea,
considerando quanto segue:
(1)
La produzione dell'Unione di taluni prodotti agricoli e industriali è insufficiente per soddisfare il fabbisogno delle industrie utilizzatrici nell'Unione. L'approvvigionamento dell'Unione per i prodotti in questione dipende pertanto in misura considerevole dalle importazioni da paesi terzi. È opportuno provvedere senza indugio alle necessità di approvvigionamento più urgenti dell'Unione per tali prodotti alle condizioni più favorevoli. È opportuno pertanto aprire contingenti tariffari dell'Unione a dazi preferenziali per volumi adeguati, che tengano conto della necessità di non perturbare i mercati di tali prodotti né impedire l'avvio o lo sviluppo della produzione dell'Unione.
(2)
Occorre garantire l'uguaglianza e la continuità di accesso di tutti gli importatori dell'Unione a detti contingenti nonché l'applicazione senza interruzione delle aliquote di dazi previste per detti contingenti a tutte le importazioni dei prodotti in questione in ciascuno degli Stati membri fino a esaurimento dei contingenti stessi.
(3)
Il regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione (1) prevede un sistema di gestione dei contingenti tariffari che garantisce l'uguaglianza e la continuità di accesso ai contingenti nonché l'applicazione ininterrotta delle aliquote e segue l'ordine cronologico delle date di accettazione delle dichiarazioni di immissione in libera pratica. I contingenti tariffari aperti dal presente regolamento dovrebbero pertanto essere gestiti dalla Commissione e dagli Stati membri in base a tale sistema.
(4)
I volumi dei contingenti sono di solito espressi in tonnellate. Per alcuni prodotti per i quali è aperto un contingente tariffario autonomo il volume contingentale è fissato in un'altra unità di misura. Ove la nomenclatura combinata figurante nell'allegato I del regolamento (CEE) n. 2658/87 del Consiglio (2) non preveda un'unità di misura supplementare per tali prodotti, possono sorgere dubbi in relazione all'unità di misura utilizzata. A fini di chiarezza e per una migliore gestione dei contingenti è pertanto necessario prevedere che, per beneficiare dei suddetti contingenti tariffari autonomi, si indichi il quantitativo esatto dei prodotti importati nella dichiarazione di immissione in libera pratica utilizzando l'unità di misura del volume contingentale fissata per tali prodotti nell'allegato del presente regolamento.
(5)
Il regolamento (UE) n. 7/2010 del Consiglio (3) è stato modificato più volte. A fini di trasparenza e per aiutare gli operatori economici a reperire le merci soggette a contingenti tariffari autonomi, è opportuno sostituire integralmente il regolamento (UE) n. 7/2010.
(6)
In ottemperanza al principio di proporzionalità, per conseguire l'obiettivo fondamentale di promuovere gli scambi fra Stati membri e paesi terzi, è necessario e opportuno stabilire regole intese a equilibrare gli interessi commerciali degli operatori economici dell'Unione senza modificare l'elenco dell'Organizzazione mondiale del commercio (OMC) relativo all'Unione. Il presente regolamento si limita a quanto è necessario per conseguire gli obiettivi perseguiti, conformemente all'articolo 5, paragrafo 4, del trattato sull'Unione europea,
(7)
Poiché i contingenti tariffari devono prendere effetto a decorrere dal 1o gennaio 2014, è opportuno che il presente regolamento entri immediatamente in vigore dopo la pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea e che si applicchi a decorrere dal 1o gennaio 2014,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Per i prodotti elencati nell'allegato sono aperti contingenti tariffari autonomi dell'Unione nell'ambito dei quali i dazi autonomi della tariffa doganale comune sono sospesi per i periodi, alle aliquote di dazio e nei limiti dei volumi ivi indicati.
Articolo 2
I contingenti tariffari di cui all'articolo 1 del presente regolamento sono gestiti dalla Commissione conformemente agli articoli 308 bis, 308 ter e 308 quater del regolamento (CEE) n. 2454/93.
Articolo 3
Quando è presentata una dichiarazione di immissione in libera pratica per un prodotto indicato nel presente regolamento il cui volume contingentale sia espresso in un'unità di misura diversa dal peso in tonnellate o chilogrammi e dal valore, per i prodotti per i quali la nomenclatura combinata di cui all'allegato I del regolamento (CEE) n. 2658/87 non prevede un'unità di misura supplementare, il quantitativo esatto dei prodotti importati è indicato nella «Casella n. 41: Unità supplementari» di detta dichiarazione, utilizzando l'unità di misura del volume contingentale di tali prodotti stabilita nell'allegato del presente regolamento.
Articolo 4
Il regolamento (UE) n. 7/2010 è abrogato.
Articolo 5
Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1 gennaio 2014.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 17 dicembre 2013