Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 645/2013 VAN DE COMMISSIE
van 4 juli 2013
tot vaststelling van een verbod op de visserij op blauwvintonijn in de Atlantische Oceaan, ten oosten van 45° WL, en in de Middellandse Zee door in Spanje geregistreerde tonnara’s
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 1224/2009 van de Raad van 20 november 2009 tot vaststelling van een communautaire controleregeling die de naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid moet garanderen (1), en met name artikel 36, lid 2,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De hoeveelheid blauwvintonijn die vissersvaartuigen en tonnara's van de Europese Unie in 2013 mogen vangen in de Atlantische Oceaan, ten oosten van 45° WL, en in de Middellandse Zee, is vastgesteld bij Verordening (EU) nr. 40/2013 van de Raad van 21 januari 2013 tot vaststelling, voor 2013, van de vangstmogelijkheden in de EU-wateren en, voor EU-vaartuigen, in bepaalde niet-EU-wateren, voor sommige visbestanden en groepen visbestanden waarvoor internationale onderhandelingen worden gevoerd of internationale overeenkomsten gelden (2).
(2)
Krachtens Verordening (EG) nr. 302/2009 van de Raad van 6 april 2009 betreffende een meerjarig herstelplan voor blauwvintonijn in het oostelijke deel van de Atlantische Oceaan en de Middellandse Zee, tot wijziging van Verordening (EG) nr. 43/2009 en tot intrekking van Verordening (EG) nr. 1559/2007 (3) moeten de lidstaten de Commissie in kennis stellen van de individuele quota die aan hun vaartuigen van meer dan 24 meter zijn toegewezen. Wat visserijvaartuigen van minder dan 24 meter en tonnara's betreft, moeten de lidstaten de Commissie in kennis stellen van, op zijn minst, de quota die zijn toegekend aan producentenorganisaties of met soortgelijk vistuig vissende groepen vaartuigen.
(3)
Het gemeenschappelijk visserijbeleid heeft tot doel de levensvatbaarheid van de visserijsector op de lange termijn te garanderen door een op de voorzorgsbenadering gebaseerde duurzame exploitatie van de levende aquatische rijkdommen.
(4)
Wanneer de Commissie op basis van door de lidstaten verstrekte gegevens en van andere gegevens waarover zij beschikt, van oordeel is dat de voor de Europese Unie, een lidstaat of een groep lidstaten beschikbare vangstmogelijkheden voor één of meer vistuigen of vloten als opgebruikt moeten worden beschouwd, moet zij overeenkomstig artikel 36, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1224/2009 van de Raad de betrokken lidstaten daarvan in kennis stellen en de visserijactiviteiten voor het gebied, het vistuig, het bestand, de groep bestanden of de vloot die bij die specifieke visserijactiviteiten zijn betrokken, verbieden.
(5)
Uit de gegevens waarover de Commissie beschikt, blijkt dat de vangstmogelijkheden voor blauwvintonijn in de Atlantische Oceaan, ten oosten van 45° WL, en in de Middellandse Zee die zijn toegewezen aan in Spanje geregistreerde tonnara’s, zijn opgebruikt.
(6)
Op 10, 12 en 19 juni heeft Spanje aan de Commissie meegedeeld de visserijactiviteiten van zijn vier tonnara's die in 2013 actief zijn geweest in de blauwvintonijnvisserij, te hebben stopgezet, en wel met ingang van 11 juni voor twee tonnara's, met ingang van 12 juni voor één tonnara en met ingang van 20 juni voor de laatste tonnara; bijgevolg zijn alle hier bedoelde activiteiten met ingang van uiterlijk 20 juni 2013 om 00.00 uur verboden.
(7)
Onverminderd de hierboven genoemde maatregelen van Spanje moet de Commissie bevestigen dat de visserij op blauwvintonijn in de Atlantische Oceaan, ten oosten van 45° WL, en in de Middellandse Zee door in Spanje geregistreerde tonnara’s met ingang van uiterlijk 20 juni 2013 om 00.00 uur verboden is,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De visserij op blauwvintonijn in de Atlantische Oceaan, ten oosten van 45° WL, en in de Middellandse Zee door in Spanje geregistreerde tonnara’s wordt met ingang van uiterlijk 20 juni 2013 om 00.00 uur verboden.
Het is verboden om blauwvintonijn die met ingang van die datum door deze tonnara's is gevangen, aan boord te houden, voor vetmest- of kweekdoeleinden te kooien, over te laden, over te hevelen, te oogsten of aan te landen.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 4 juli 2013.


Input:
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1190/2012,
12. detsember 2012,
Euroopa Liidu eesmärgi kohta Salmonella Enteritidis'e ja Salmonella Typhimurium'i vähendamiseks kalkunikarjades vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 2160/2003
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 2160/2003 salmonella ja teiste konkreetsete toidupõhiste zoonootilise toimega mõjurite kontrolli kohta, (1) eriti selle artikli 4 lõike 1 teist lõiku,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruse (EÜ) nr 2160/2003 eesmärk on tagada õigete ja tõhusate meetmete võtmine Salmonella ja muude zoonootiliste toimega mõjurite tuvastamiseks ja tõrjeks tootmise, töötlemise ja turustamise kõikides asjaomastes etappides ning eriti esmatootmistasandil, et vähendada nende mõjurite esinemissagedust ja neist tulenevat ohtu rahvatervisele.
(2)
Määruse (EÜ) nr 2160/2003 kohaselt tuleb kehtestada liidu eesmärk kõikide rahvatervise seisukohast oluliste Salmonella serotüüpide esinemissageduse vähendamiseks kalkunite esmatootmistasandil. Eelnimetatud vähendamine on väga oluline, kuna sellega tagatakse kõnealuse määruse II lisa E osas ja komisjoni 15. novembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 2073/2005 (toiduainete mikrobioloogiliste kriteeriumide kohta) (2) I lisa 1. peatükis nimetatud värskes kalkunilihas esineva Salmonella puhul kehtestatud mikrobioloogiliste kriteeriumite täitmine.
(3)
Määruses (EÜ) nr 2160/2003 on sätestatud, et liidu eesmärk peab hõlmama positiivsete epidemioloogiliste ühikute maksimumprotsenti ja/või positiivsete epidemioloogiliste ühikute väikseima protsentuaalse vähenemise arvandmeid, suurimat lubatud tähtaega, mille jooksul tuleb eesmärk saavutada, ja eesmärgi saavutamise tõendamiseks vajalike kontrollikavade määratlemist. Samuti peab see vajaduse korral hõlmama rahvatervise seisukohast oluliste serotüüpide kindlaksmääramist.
(4)
Määruses (EÜ) nr 2160/2003 on sätestatud, et liidu eesmärgi kehtestamisel võetakse arvesse olemasolevate riiklike meetmete rakendamisel saadud kogemusi ning kehtivate liidu nõuete alusel komisjonile või Euroopa Toiduohutusametile (edaspidi „toiduohutusamet”) esitatud teavet, eriti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/99/EÜ zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seire kohta, millega muudetakse nõukogu otsust 90/424/EMÜ ja tühistatakse nõukogu direktiiv 92/117/EMÜ, (3) ning eriti selle artikli 5 kohaselt edastatud teavet.
(5)
Komisjoni 20. juuni 2008. aasta määruses (EÜ) nr 584/2008, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2160/2003 seoses ühenduse eesmärgiga vähendada Salmonella Enteritidis’e ja Salmonella Typhimurium’i esinemissagedust kalkunitel, (4) on sätestatud eesmärk vähendada 31. detsembriks 2012 nende kahe Salmonella serotüübiga nakatunud kalkunikarjade (nii broilerkalkunite kui ka täiskasvanud aretuskalkunite karjade) suurimat lubatud esinemissagedust 1 %ni või alla selle.
(6)
Euroopa Liidu 2010. aasta koondaruandest zoonooside, zoonootiliste toimega mõjurite ja toidu kaudu levivate haigusepuhangute suundumuste ja allikate kohta (5) selgus, et Salmonella Enteritidis ja Salmonella Typhimurium on serotüübid, mida seostatakse kõige sagedamini inimeste haigestumisega. 2010. aastal vähenes veelgi Salmonella Enteritidis'e põhjustatud haigusjuhtude arv ja seda oluliselt.
(7)
2012. aasta märtsis võttis toiduohutusamet vastu teadusliku arvamuse selle kohta, kuidas mõjutab rahvatervist see, kui salmonella esinemissageduse vähendamiseks kalkunitel püstitatakse uus eesmärk (6). Selles jõuti järeldusele, et Salmonella Enteritidis on kõige kergemini vanematelt järglastele edasikanduv zoonootiline Salmonella serotüüp kodulindudel. Toiduohutusamet märkis samuti, et liidu poolt kalkunite suhtes rakendatud kontrollimeetmed on kaasa aidanud inimeste salmonelloosi haigestumise juhtude arvu tunduvale vähenemisele võrreldes 2007. aastaga. Seepärast tuleks kõnealune eesmärk heaks kiita.
(8)
Nagu Euroopa Liidu 2010. aasta koondaruandes zoonooside, zoonootiliste toimega mõjurite ja toidu kaudu levivate haigusepuhangute suundumuste ja allikate kohta rõhutati, on Salmonella Typhimurium’i monofaasilised tüved muutunud viimastel aastatel kõige sagedamini tuvastatud Salmonella serotüübiks mitme loomaliigi ja inimeselt saadud kliiniliste isolaatide puhul. Vastavalt toiduohutusameti poolt 22. septembril 2010. aastal vastu võetud 2010. aasta teaduslikule arvamuseleSalmonella Typhimurium’i sarnaste tüvede rahvatervise alase riski hindamise ja seire kohta (7) kujutavad Salmonella Typhimurium’i monofaasilised tüved, mille antigeenne valem on 1,4,[5],12:i:-, sealhulgas tüved, mis kas sisaldavad või ei sisalda O5 antigeeni, endast Salmonella Typhimurium’i variante ja nende poolt rahvatervisele tekitatav oht on võrreldav muude Salmonella Typhimurium’i tüvedega. Seetõttu peaks Euroopa Liidu eesmärk hõlmama ka Salmonella Typhimurium’i tüvesid, mille antigeenne valem on 1,4,[5],12:i:-.
(9)
Liidu eesmärgi saavutamise tõendamiseks on vaja kalkunikarjadest korduvalt proove võtta. Tulemuste hindamiseks ja võrdlemiseks on vaja koostada ühtne kontrollikava.
(10)
2013. aasta Euroopa Liidu eesmärgi saavutamiseks vajalikud riiklikud kontrolliprogrammid kalkunikarjade jaoks on esitatud kooskõlas nõukogu 25. mai 2009. aasta otsusega 2009/470/EÜ kulutuste kohta veterinaaria valdkonnas (8) liidu kaasrahastamiseks. Käesoleva määruse lisas sätestatud tehnilised muudatused on vahetult kohaldatavad. Eeltoodust tulenevalt ei pea komisjon käesoleva määruse rakendamiseks vajalikke riiklikke kontrolliprogramme uuesti heaks kiitma. Seetõttu ei ole vaja kohaldada üleminekuperioodi.
(11)
Selguse huvides tuleks määrus (EÜ) nr 584/2008 kehtetuks tunnistada.
(12)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toiduahela ja loomatervishoiu komitee arvamusega ning ei Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole vastuväiteid esitanud,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Euroopa Liidu eesmärk
1. Määruse (EÜ) nr 2160/2003 artikli 4 lõikes 1 nimetatud liidu eesmärk Salmonella Enteritidis’e ja Salmonella Typhimurium’i vähendamiseks kalkunitel (edaspidi „liidu eesmärk”) on järgmine:
a)
vähendada Salmonella Enteritidis’e või Salmonella Typhimurium’iga nakatunud broilerkalkunite karjade suurimat lubatud esinemissagedust aastas 1 %ni või alla selle ning
b)
vähendada Salmonella Enteritidis’e või Salmonella Typhimurium’iga nakatunud täiskasvanud aretuskalkunite karjade suurimat lubatud esinemissagedust aastas 1 %ni või alla selle.
Kui liikmesriigis on alla saja täiskasvanud aretuskalkunite või broilerkalkunite karja, siis on liidu eesmärk saavutada olukord, kus positiivseid täiskasvanud aretuskalkunite või broilerkalkunite karju ei oleks rohkem kui üks.
Liidu eesmärk hõlmab serotüüpide Salmonella Typhimurium’i monofaasilisi tüvesid, mille antigeenne valem on 1,4,[5],12:i:-.
2. Kontrollikava Euroopa Liidu eesmärgi saavutamise tõendamiseks on sätestatud lisas.
Artikkel 2
Euroopa Liidu eesmärgi läbivaatamine
Euroopa Liidu eesmärgi vaatab läbi komisjon, võttes arvesse kontrollikava kohaselt kogutud teavet ja määruse (EÜ) nr 2160/2003 artikli 4 lõike 6 punktis c sätestatud kriteeriume.
Artikkel 3
Määruse (EÜ) nr 584/2008 kehtetuks tunnistamine
Määrus (EÜ) nr 584/2008 tunnistatakse kehtetuks.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrustele tõlgendatakse viidetena käesolevale määrusele.
Artikkel 4
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 12. detsember 2012


Input:
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 82/2013 DELLA COMMISSIONE
del 29 gennaio 2013
recante modalità di applicazione del contingente tariffario all’importazione di carni bovine disossate ed essiccate originarie della Svizzera
(codificazione)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (1), in particolare l’articolo 144, paragrafo 1, in combinato disposto con l’articolo 4,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 2092/2004 della Commissione, dell’8 dicembre 2004, recante modalità di applicazione del contingente tariffario all’importazione di carni bovine disossate ed essiccate originarie della Svizzera (2), è stato modificato in modo sostanziale e a più riprese (3). A fini di razionalità e chiarezza occorre provvedere alla codificazione di tale regolamento.
(2)
L’accordo tra la Comunità europea e la Confederazione svizzera sul commercio di prodotti agricoli (4) («l’accordo»), approvato a nome della Comunità con decisione 2002/309/CE, Euratom del Consiglio e della Commissione (5), prevede l’importazione in esenzione da dazi di un quantitativo annuale di 1 200 tonnellate di carni bovine disossate, essiccate, del codice NC ex 0210 20 90.
(3)
Occorre pertanto stabilire le modalità di applicazione su base annuale del rilevante contingente tariffario all’importazione, in esenzione da dazi.
(4)
Per poter fruire del contingente tariffario in questione, la merce deve essere originaria della Svizzera secondo le norme citate all’articolo 4 dell’accordo. Occorre fornire una definizione esatta dei prodotti ammissibili. A fini di controllo, le importazioni nell’ambito del suddetto contingente devono essere subordinate alla presentazione di un certificato di autenticità certificante che le carni corrispondono esattamente alla definizione ammessa. È necessario definire il modello di tali certificati e stabilire le modalità per la loro utilizzazione.
(5)
Il regime deve essere gestito mediante titoli d’importazione. A tal fine è opportuno precisare le modalità di presentazione delle domande, nonché le indicazioni che devono figurare nelle domande stesse e nei titoli, se del caso mediante deroghe al regolamento (CE) n. 376/2008 della Commissione, del 23 aprile 2008, che stabilisce le modalità comuni d’applicazione del regime dei titoli d’importazione, di esportazione e di fissazione anticipata relativi ai prodotti agricoli (6), e al regolamento (CE) n. 382/2008 della Commissione, del 21 aprile 2008, che stabilisce le modalità d’applicazione del regime dei titoli di importazione e di esportazione nel settore delle carni bovine (7).
(6)
Per garantire la gestione efficace delle importazioni dei prodotti in parola, è opportuno prevedere che il rilascio di titoli di importazione sia subordinato alla verifica, in particolare, delle indicazioni che figurano nei certificati di autenticità.
(7)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per l’organizzazione comune dei mercati agricoli,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. È aperto ogni anno un contingente tariffario dell’Unione per l’importazione in esenzione da dazi di carni bovine disossate ed essiccate del codice NC ex 0210 20 90 originarie della Svizzera, per un quantitativo annuale di 1 200 tonnellate, per periodi compresi tra il 1o gennaio e il 31 dicembre (di seguito «il contingente»).
Il contingente reca il numero d’ordine 09.4202.
2. Le norme di origine applicabili ai prodotti di cui al paragrafo 1 sono quelle previste all’articolo 4 dell’accordo tra la Comunità europea e la Confederazione svizzera sul commercio di prodotti agricoli.
3. Ai fini del presente regolamento, l’espressione «carni disossate ed essiccate» corrisponde alla seguente definizione: tagli di carne ottenuti da cosce di bovini di almeno 18 mesi, privi di grasso intramuscolare visibile (dal 3 al 7 %), con valore pH compreso tra 5,4 e 6,0; salati, aromatizzati, pressati, essiccati esclusivamente all’aria fresca e secca e che sviluppano muffe nobili (fioritura di funghi microscopici). Il peso del prodotto finito è compreso tra il 41 % e il 53 % della materia prima non salata.
Articolo 2
1. L’importazione del quantitativo di cui all’articolo 1, paragrafo 1, è subordinata alla presentazione di un titolo d’importazione all’atto dell’immissione in libera pratica.
2. L’originale e una copia del certificato di autenticità, redatto secondo il disposto dell’articolo 3, sono presentati all’autorità competente insieme alla domanda del primo titolo d’importazione relativo al certificato stesso.
3. Un certificato di autenticità può essere utilizzato per il rilascio di più titoli d’importazione per quantitativi non superiori a quello indicato sul certificato. In tal caso, l’autorità competente indica a tergo del certificato il quantitativo imputato.
4. L’autorità competente può rilasciare il titolo di importazione soltanto dopo aver verificato che tutte le informazioni contenute nel certificato di autenticità corrispondono alle informazioni trasmesse dalla Commissione nel quadro delle comunicazioni settimanali in materia. Il titolo viene rilasciato immediatamente dopo tale verifica.
Tuttavia, in casi eccezionali e dietro richiesta debitamente motivata, l’autorità competente può rilasciare un titolo di importazione in base al corrispondente certificato di autenticità prima di ricevere le informazioni dalla Commissione. In tal caso, la cauzione relativa al titolo d’importazione è uguale all’importo del dazio doganale intero secondo la tariffa doganale comune. Dopo aver ricevuto le informazioni relative al certificato, gli Stati membri sostituiscono tale cauzione con quella prevista all’articolo 5, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 382/2008.
5. La domanda di titolo e il titolo stesso recano, nella casella 20, una delle indicazioni riportate nell’allegato I.
Articolo 3
1. Il certificato di autenticità di cui all’articolo 2, conforme al modello riprodotto nell’allegato II, si compone di un originale e di due copie, che devono essere stampati e compilati in una delle lingue ufficiali dell’Unione. Esso può inoltre essere stampato e compilato nella lingua ufficiale o in una delle lingue ufficiali del paese esportatore.
L’autorità competente dello Stato membro in cui viene presentata la domanda di titolo d’importazione può chiedere una traduzione del certificato.
2. Il modulo su cui è stampato il certificato deve avere un formato di 210 × 297 mm e deve essere confezionato con una carta del peso minimo di 40 g/m2. Deve essere di colore bianco per l’originale, di colore rosa per la prima copia e di colore giallo per la seconda copia.
3. L’originale e le copie del certificato possono essere dattiloscritti o redatti a mano. In quest’ultimo caso devono essere compilati in stampatello con penna ad inchiostro nero.
4. Ogni certificato è contrassegnato da un numero di serie, seguito dal nome del paese emittente.
Le copie recano lo stesso numero di serie e la stessa denominazione dell’originale.
5. La definizione di carni disossate ed essiccate di cui all’articolo 1, paragrafo 3, deve essere riportata chiaramente sul certificato.
6. Per essere valido, il certificato deve essere debitamente vistato da uno degli organismi emittenti elencati nell’allegato III.
Il certificato si considera debitamente vistato quando indica il luogo e la data di emissione e reca il timbro dell’organismo emittente e la firma della persona o delle persone abilitate.
Articolo 4
1. Gli organismi emittenti elencati nell’allegato III devono:
a)
essere riconosciuti in quanto tali dalla Svizzera;
b)
impegnarsi a verificare le indicazioni contenute nei certificati di autenticità;
c)
impegnarsi a comunicare alla Commissione almeno una volta alla settimana qualsiasi informazione utile per poter verificare le indicazioni contenute nei certificati di autenticità, in particolare il numero del certificato, l’esportatore, il destinatario, il paese di destinazione, il prodotto, il peso netto e la data della firma.
2. L’elenco di cui all’allegato III può essere riveduto dalla Commissione qualora l’organismo emittente non risponda più al requisito di cui al paragrafo 1, lettera a), o qualora non adempia ad uno dei suoi doveri.
Articolo 5
I certificati di autenticità e i titoli di importazione sono validi tre mesi a decorrere dalla data del rispettivo rilascio.
Articolo 6
Salvo diversa disposizione del presente regolamento si applicano le disposizioni del regolamento (CE) n. 376/2008, del regolamento (CE) n. 382/2008 e del capo III del regolamento (CE) n. 1301/2006 (8) della Commissione.
Articolo 7
Le autorità della Svizzera trasmettono alla Commissione le impronte dei timbri utilizzati dagli organismi emittenti della Svizzera, nonché i nomi e le firme delle persone abilitate a firmare i certificati di autenticità. Eventuali successive modifiche dei timbri o dei nomi devono essere altresì notificate alla Commissione quanto prima possibile. La Commissione trasmette tali informazioni alle autorità competenti degli Stati membri.
Articolo 8
1. In deroga all’articolo 11, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1301/2006, gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
entro il 28 febbraio successivo al termine di ogni periodo contingentale, i quantitativi di prodotti, comprese le comunicazioni recanti l’indicazione «nulla», per i quali sono stati rilasciati titoli di importazione nel precedente periodo contingentale;
b)
entro il 30 aprile successivo al termine di ciascun periodo contingentale, i quantitativi di prodotti, comprese le comunicazioni recanti l’indicazione «nulla», che formano oggetto di titoli di importazione inutilizzati o parzialmente utilizzati, corrispondenti alla differenza fra i quantitativi imputati sul retro dei titoli di importazione e i quantitativi per i quali questi ultimi sono stati rilasciati.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione i dati relativi ai quantitativi di prodotti immessi in libera pratica a norma dell’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1301/2006.
3. Le comunicazioni di cui al paragrafo 1 sono effettuate in conformità del regolamento (CE) n. 792/2009 della Commissione (9) e utilizzando le categorie di prodotti figuranti nell’allegato V del regolamento (CE) n. 382/2008.
Articolo 9
Il regolamento (CE) n. 2092/2004 è abrogato.
I riferimenti al regolamento abrogato si intendono fatti al presente regolamento e vanno letti secondo la tavola di concordanza che figura nell’allegato V.
Articolo 10
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 29 gennaio 2013


Input:
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) 2015/553 DER KOMMISSION
vom 7. April 2015
zur Genehmigung des Wirkstoffs Cerevisan gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 des Europäischen Parlaments und des Rates über das Inverkehrbringen von Pflanzenschutzmitteln sowie zur Änderung des Anhangs der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 540/2011
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 21. Oktober 2009 über das Inverkehrbringen von Pflanzenschutzmitteln und zur Aufhebung der Richtlinien 79/117/EWG und 91/414/EWG des Rates (1), insbesondere auf Artikel 22 Absatz 1 in Verbindung mit Artikel 13 Absatz 2,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Frankreich erhielt am 5. März 2012 von Agro-Levures et Dérivés SAS einen Antrag gemäß Artikel 7 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 auf Genehmigung des Wirkstoffs Cerevisan. Als berichterstattender Mitgliedstaat informierte Frankreich am 14. Mai 2012 die Kommission gemäß Artikel 9 Absatz 3 der genannten Verordnung über die Zulässigkeit des Antrags.
(2)
Am 22. Februar 2013 legte der berichterstattende Mitgliedstaat der Kommission - mit Kopie an die Europäische Behörde für Lebensmittelsicherheit (im Folgenden „Behörde“) - den Entwurf eines Bewertungsberichts vor, in dem er bewertet hat, ob angenommen werden kann, dass der genannte Wirkstoff die Genehmigungskriterien gemäß Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 erfüllt.
(3)
Die Behörde handelte gemäß den Bestimmungen des Artikels 12 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009. Sie ersuchte den Antragsteller gemäß Artikel 12 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 um Übermittlung zusätzlicher Informationen an die Mitgliedstaaten, die Kommission und sie selbst. Der berichterstattende Mitgliedstaat legte der Behörde seine Bewertung der zusätzlichen Informationen im Januar 2014 in Form eines aktualisierten Entwurfs des Bewertungsberichts vor.
(4)
Am 5. Mai 2014 übermittelte die Behörde dem Antragsteller, den Mitgliedstaaten und der Kommission ihre Schlussfolgerung dazu, ob angenommen werden kann, dass der Wirkstoff Cerevisan die Genehmigungskriterien gemäß Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 erfüllt (2). Sie machte ihre Schlussfolgerung der Öffentlichkeit zugänglich.
(5)
Der Antragsteller erhielt Gelegenheit, zum Überprüfungsbericht Stellung zu nehmen.
(6)
Am 11. Dezember 2014 legte die Kommission dem Ständigen Ausschuss für Pflanzen, Tiere, Lebensmittel und Futtermittel den Überprüfungsbericht für Cerevisan und den Entwurf einer Verordnung zur Genehmigung von Cerevisan vor.
(7)
Es wurde in Bezug auf einen oder mehrere repräsentative Verwendungszwecke mindestens eines Pflanzenschutzmittels mit dem Wirkstoff, insbesondere in Bezug auf die im Überprüfungsbericht untersuchten und beschriebenen Verwendungszwecke, festgestellt, dass die Genehmigungskriterien gemäß Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 erfüllt sind. Diese Genehmigungskriterien gelten daher als erfüllt. Der Wirkstoff Cerevisan sollte daher genehmigt werden.
(8)
Die Kommission vertritt ferner die Auffassung, dass Cerevisan als Wirkstoff mit geringem Risiko gemäß Artikel 22 der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 einzustufen ist. Cerevisan ist kein bedenklicher Stoff und erfüllt die Bedingungen gemäß Anhang II Nummer 5 der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009. Der Hauptbestandteil von Cerevisan sind Zellwände von Saccharomyces cerevisiae, einer Hefe, die in der Natur weit verbreitet ist und üblicherweise bei der Erzeugung von Lebensmitteln verwendet wird (Backen, alkoholische Getränke, Nahrungsergänzungsmittel) und regelmäßig verzehrt wird, ohne dass eine potenzielle Schädlichkeit belegt ist. Eine zusätzliche Exposition von Mensch, Tier und Umwelt infolge der gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 genehmigten Verwendungszwecke dürfte vernachlässigbar sein im Vergleich zu der Exposition, die in realen, natürlichen Situationen zu erwarten ist.
(9)
Cerevisan sollte daher als Wirkstoff mit geringem Risiko genehmigt werden. Gemäß Artikel 13 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 1107/2009 sollte der Anhang der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 540/2011 der Kommission (3) entsprechend geändert werden.
(10)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für Pflanzen, Tiere, Lebensmittel und Futtermittel -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Genehmigung des Wirkstoffs
Der in Anhang I beschriebene Wirkstoff Cerevisan wird unter den dort genannten Bedingungen genehmigt.
Artikel 2
Änderung der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 540/2011
Der Anhang der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 540/2011 wird gemäß Anhang II der vorliegenden Verordnung geändert.
Artikel 3
Inkrafttreten und Geltungsbeginn
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 7. April 2015


Input:
DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL (EURATOM) 2015/224
tal-10 ta' Frar 2015
li temenda d-Deċiżjoni 2007/198/Euratom li tistabbilixxi l-Impriża Konġunta Ewropea għall-ITER u għall-Iżvilupp tal-Enerġija mill-Fużjoni u li tikkonferixxilha vantaġġi
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea tal-Enerġija Atomika, u b'mod partikolari t-tielet paragrafu tal-Artikolu 47 u l-Artikolu 50 tiegħu,
Wara li kkunsidra l-proposta tal-Kummissjoni Ewropea,
Billi:
(1)
Id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2007/198/Euratom (1) stabbilixxiet l-Impriża Konġunta Ewropea għall-ITER u għall-Iżvilupp tal-Enerġija mill-Fużjoni (l-'Impriża Konġunta') biex tagħmel il-kontribuzzjoni tal-Komunità Ewropea tal-Enerġija Atomika ('Euratom') disponibbli lill-Organizzazzjoni Internazzjonali għall-Enerġija mill-Fużjoni ITER u lill-Attivitajiet ta' Approċċ Usa' mal-Ġappun, kif ukoll biex tipprepara u tikkoordina programm ta' attivitajiet bi tħejjija għall-kostruzzjoni ta' impjant dimostrattiv tal-enerġija mill-fużjoni u faċilitajiet relatati.
(2)
Id-Deċiżjoni 2007/198/Euratom ġiet emendata permezz tad-Deċiżjoni tal-Kunsill 2013/791/Euratom (2) biex tippermetti l-finanzjament tal-attivitajiet imwettqa mill-Impriża Konġunta matul il-perijodu 2014-2020.
(3)
Fil-konklużjonijiet tiegħu tat-12 ta' Lulju 2010 dwar il-Komunikazzjoni tal-Kummissjoni “L-istatus tal-ITER u triq possibbli 'l quddiem”, il-Kunsill talab lill-Kummissjoni biex teżamina u tindirizza l-mod kif il-Kummissjoni, l-Istati Membri u l-Impriża Konġunta għandhom jimplimentaw ir-responsabbiltajiet u l-kompiti tagħhom rigward l-ITER.
(4)
Ġiet identifikata, fid-Dokument ta' Ħidma tal-Persunal tal-Kummissjoni “Lejn ġestjoni u governanza robusti tal-proġett ITER” ippubblikat fid-9 ta' Novembru 2010, lista dettaljata ta' azzjonijiet li għandhom jittieħdu fil-livell internazzjonali, primarjament mill-Organizzazzjoni ITER, jew fil-livell Ewropew, primarjament mill-Impriża Konġunta.
(5)
Konsegwentement għall-adeżjoni tal-Kroazja mal-Unjoni fl-1 ta' Lulju 2013, huwa meħtieġ li jiġu emendati l-Istatuti tal-Impriża Konġunta biex il-Kroazja jkollha d-drittijiet tal-vot fil-Bord Amministrattiv tal-Impriża Konġunta. Jinħtieġu iktar emendi f'dawk l-Istatuti sabiex jitjiebu l-ġestjoni u l-amministrazzjoni tal-Impriża Konġunta. Biex jiġu kkunsidrati l-emendi fit-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea tal-Enerġija Atomika introdotti mit-Trattat ta' Lisbona, hemm bżonn ukoll li tiġi aġġornata r-referenza għad-dispożizzjonijiet dwar il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea.
(6)
F'konformità mal-Istatuti tal-Impriża Konġunta, il-Bord Amministrattiv tal-Impriża Konġunta approva l-emendi fid-Deċiżjoni 2007/198/Euratom proposti mill-Kummissjoni.
(7)
Għandu jiġi stabbilit Kumitat Amministrattiv u ta' Ġestjoni biex jipprepara l-opinjonijiet u r-rakkomandazzjonijiet għall-adozzjoni tad-dokumenti prinċipali tal-Bord Amministrattiv. Dan il-Kumitat għandu jipprovdi wkoll konsulenza jew rakkomandazzjonijiet dwar kwistjonijiet amministrattivi u finanzjarji speċifiċi fuq talba tad-Direttur jew tal-Bord Amministrattiv. Il-Bord Amministrattiv għandu jkollu s-setgħa li jiddelega kompiti lil dak il-Kumitat. Kwalunkwe Membru tal-Impriża Konġunta għandu jkollu d-dritt jinnomina rappreżentant biex iservi fuq dak il-Kumitat.
(8)
Għandu jiġi stabbilit Kumitat dwar l-Akkwisti u l-Kuntratti biex jagħti rakkomandazzjonijiet lid-Direttur tal-Impriża Konġunta dwar l-għoti tal-kuntratti, għotjiet u kwistjonijiet relatati. Il-membri ta' dak il-Kumitat għandhom jiġu nominati biex iservu f'kapaċità personali mill-Bord Amministrattiv.
(9)
Għandu jiġi stabbilit Bureau biex jgħin lill-Bord Amministrattiv fil-preparazzjoni tad-deċiżjonijiet tiegħu. Il-Bord Amministrattiv għandu jkollu s-setgħa li jiddelega kompiti lil dan il-Bureau. Il-membri tal-Bureau għandhom ikunu l-President tal-Bord Amministrattiv, il-Presidenti tal-Kumitati tal-Bord Amministrattiv, rappreżentant tal-Euratom u rappreżentant tal-Istat ospitanti ta' ITER (Franza). Il-Bord Amministrattiv għandu jkun intitolat jaħtar persuni addizzjonali fil-Bureau.
(10)
F'konformità mal-Artikolu 17 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea, il-Kummissjoni għandha tiżgura l-applikazzjoni tat-Trattati, u ta' miżuri adottati taħthom mill-istituzzjonijiet. Għalhekk, id-drittijiet tal-Kummissjoni għandhom jissaħħu sabiex jiżguraw li jkun hemm konsistenza bejn id-deċiżjonijiet tal-Bord Amministrattiv u l-liġi tal-Komunità.
(11)
Huwa kunsiljabbli li jiġu konsolidati bħala netwerk l-organizzazzjonijiet nominati fil-qasam tar-riċerka tal-fużjoni xjentifika u teknoloġika biex jipprovdu riċerka stabbli u għal terminu twil u jipprovdu appoġġ għall-iżvilupp lill-Impriża Konġunta, abbażi tal-konoxxenza u ħiliet żviluppati mill-Programm Ewropew tal-Fużjoni u ta' dawk li ser jiġu żviluppati fil-futur.
(12)
Jeħtieġ li jiġu kkunsidrati d-dispożizzjonijiet rilevanti tar-Regolament (UE, Euratom) Nru 966/2012 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (3) u r-Regolament ta' Delega tal-Kummissjoni (UE) Nru 1268/2012 (4), b'mod partikolari r-rwol tal-awditur intern tal-Kummissjoni bħala awditur intern tal-Impriża Konġunta.
(13)
Id-Deċiżjoni 2007/198/Euratom tiżgura l-finanzjament tal-attivitajiet tal-Impriża Konġunta għall-2014-2020. L-Artikolu 12(1)(a) tal-Istatuti tal-Impriża Konġunta jipprovdi biex il-kontribuzzjoni tal-Euratom issir disponibbli permezz ta' programmi ta' riċerka u taħriġ tal-Komunità, adottati taħt l-Artikolu 7 tat-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea tal-Enerġija Atomika. L-Artikolu 12(1)(a) għandu jiġi emendat biex jieħu kont tal-fatt li l-finanzjament għall-2014-2020 mhux ser jibqa' jkun disponibbli permezz tal-Programm Qafas tal-Euratom.
(14)
Huwa meħtieġ ukoll li tiġi aġġornata d-Deċiżjoni 2007/198/Euratom fir-rigward tad-dispożizzjonijiet dwar il-protezzjoni tal-interessi finanzjarji tal-Membri.
(15)
Id-Deċiżjoni 2007/198/Euratom għandha għalhekk tiġi emendata kif meħtieġ,
ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Id-Deċiżjoni 2007/198/Euratom hija emendata kif ġej:
(1)
l-Artikolu 5 huwa emendat kif ġej:
(a)
fil-paragrafu 1 tiżdied is-sentenza li ġejja:
“L-Impriża Konġunta tista' tagħmel għotjiet u tagħti premji f'konformità mar-regoli tar-regolament finanzjarju tagħha.”
;
(b)
jitħassar il-paragrafu 2;
(2)
jiddaħħal l-Artikolu li ġej:
“Artikolu 5aa
Protezzjoni tal-interessi finanzjarji tal-Membri
L-Impriża Konġunta għandha tiżgura li l-interessi finanzjarji tal-Membri tagħha jiġu protetti b'mod adegwat billi tagħmel jew tikkummissjona kontrolli interni u esterni adegwati.”
;
(3)
l-Artikolu 9(3) jinbidel b'dan li ġej:
“3. Il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea jkollha ġurisdizzjoni fl-azzjonijiet miġjuba kontra l-Impriża Konġunta, inklużi deċiżjonijiet tal-Bord Amministrattiv tagħha, taħt il-kundizzjonijiet previsti fl-Artikoli 263 u 265 tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea”
;
(4)
l-Anness huwa emendat skont l-Anness ta' din id-Deċiżjoni.
Artikolu 2
Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fl-għoxrin jum wara dak tal-pubblikazzjoni tagħha f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Magħmul fi Brussell, l-10 ta' Frar 2015.


Input:
DURCHFÜHRUNGSBESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 17. Dezember 2014
zur Änderung des Durchführungsbeschlusses 2013/770/EU zur Umwandlung der „Exekutivagentur für Verbraucher, Gesundheit und Lebensmittel“ in die „Exekutivagentur für Verbraucher, Gesundheit, Landwirtschaft und Lebensmittel“
(2014/927/EU)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 58/2003 des Rates vom 19. Dezember 2002 zur Festlegung des Statuts der Exekutivagenturen, die mit bestimmten Aufgaben bei der Verwaltung von Gemeinschaftsprogrammen beauftragt werden (1), insbesondere auf Artikel 3,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Mit dem Durchführungsbeschluss 2013/770/EU der Kommission (2) richtete die Kommission die Exekutivagentur für Verbraucher, Gesundheit und Lebensmittel (nachstehend „Agentur“) ein und übertrug ihr die Verwaltung der Unionsprogramme in den Bereichen Verbraucher und Gesundheit für den Zeitraum 2014-2020 sowie die Verwaltung der Schulungsmaßnahmen im Bereich der Lebensmittelsicherheit gemäß der Richtlinie 2000/29/EG des Rates (3) und der Verordnung (EG) Nr. 882/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates (4). Die Agentur hat ihre Wirksamkeit und Effizienz unter Beweis gestellt.
(2)
Die Kommission schlug in ihrer Mitteilung vom 29. Juni 2011„Ein Haushalt für Europa 2020“ (5) vor, zur Durchführung der Unionsprogramme innerhalb des nächsten mehrjährigen Finanzrahmens stärker auf die bestehenden Exekutivagenturen zurückzugreifen.
(3)
Die Verwaltung von Informations- und Absatzförderungsmaßnahmen für Agrarerzeugnisse im Binnenmarkt und in Drittländern gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1144/2014 des Europäischen Parlaments und des Rates (6) umfasst die Durchführung technischer Projekte, die keine politischen Entscheidungen beinhalten und während des gesamten Projektzyklus ein hohes Maß an fachlichen und finanztechnischen Kenntnissen erfordern.
(4)
Die Kosten-Nutzen-Analyse (7) gemäß Artikel 3 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 58/2003, durch die die Kosten und der Nutzen der Übertragung von Teilen der Programme, in deren Rahmen in den Jahren 2014-2020 Ausgaben der Union getätigt werden, auf Exekutivagenturen bewertet werden sollte, erstreckte sich auf die Verwaltung von Aufgaben gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1144/2014. Die Kosten-Nutzen-Analyse wurde von der Kommission im Hinblick auf weitere Effizienzsteigerungen entsprechend angepasst und ging mit einer zusätzlichen Personalkürzung bei der Kommission einher, um die Haushaltsneutralität zu wahren, d. h., dass erhöhte Ausgaben für zusätzliches Personal in den Exekutivagenturen durch eine entsprechende Reduzierung der Ressourcen innerhalb der Kommission ausgeglichen werden. Dabei wurden bereits die im Zusammenhang mit der Übertragung dieses Programms benötigten Ressourcen berücksichtigt. Die Kosten-Nutzen-Analyse hat gezeigt, dass die Übertragung bestimmter Durchführungsaufgaben auf die Agentur im Zusammenhang mit Informations- und Absatzförderungsmaßnahmen für Agrarerzeugnisse erhebliche qualitative und quantitative Vorteile gegenüber der Option hätte, bei der diese Aspekte kommissionsintern verwaltet würden. Diese Aufgaben entsprechen thematisch dem Mandat und dem Auftrag der Agentur. Die Agentur hat bereits Kompetenzen, Fähigkeiten und Kapazitäten aufgebaut, die für diese Aufgaben unmittelbar relevant sind. Angesichts ihrer relativ geringen Größe ist die Agentur gut dafür geeignet, Aufgaben im Zusammenhang mit einem Programm mit einer ähnlichen Verwaltungsmethode zu übernehmen. Zudem werden durch die Verwaltung durch die Agentur die Tätigkeiten der Union in diesem Bereich stärker sichtbar gemacht. Zur Wahrnehmung der neuen Aufgaben kann die Agentur auf die bereits bestehenden Kanäle für die Kommunikation und Öffentlichkeitsarbeit zurückgreifen. Darüber hinaus wird die Agentur durch die Übernahme der neuen Aufgaben einen größeren Haushalt verwalten und zu einer Größe anwachsen, die gegebenenfalls weitere Synergien mit sich bringt.
(5)
Aufgrund des Zeitplans für die Verabschiedung der Verordnung (EU) Nr. 1144/2014 umfasste das im Durchführungsbeschluss 2013/770/EU festgelegte Mandat der Agentur die Übertragung der Aufgaben im Zusammenhang mit diesem neuen Programm nicht.
(6)
Um diesen zusätzlichen Aufgaben Rechnung zu tragen, sollte die Agentur in Exekutivagentur für Verbraucher, Gesundheit, Landwirtschaft und Lebensmittel umbenannt werden.
(7)
Der Durchführungsbeschluss 2013/770/EU sollte daher entsprechend geändert werden.
(8)
Die in diesem Beschluss vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ausschusses der Exekutivagenturen -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Einziger Artikel
Der Durchführungsbeschluss 2013/770/EU wird wie folgt geändert:
1.
Artikel 1 erhält folgende Fassung:
„Artikel 1
Einrichtung
Die Exekutivagentur für Verbraucher, Gesundheit, Landwirtschaft und Lebensmittel (‚die Agentur‘) wird für den Zeitraum vom 1. Januar 2014 bis zum 31. Dezember 2024 eingerichtet; sie tritt an die Stelle der mit dem Beschluss 2004/858/EG eingerichteten Exekutivagentur und ist deren Rechtsnachfolgerin; ihr Statut ist in der Verordnung (EG) Nr. 58/2003 geregelt.“
2.
Dem Artikel 3 Absatz 1 Unterabsatz 1 wird folgender Buchstabe d angefügt:
„d)
Informations- und Absatzförderungsmaßnahmen für Agrarerzeugnisse im Binnenmarkt und in Drittländern.“
Brüssel, den 17. Dezember 2014


Input:
REGULAMENTO (UE) N.o 696/2014 DA COMISSÃO
de 24 de junho de 2014
que altera o Regulamento (CE) n.o 1881/2006 no que diz respeito aos teores máximos de ácido erúcico em óleos e gorduras vegetais e em alimentos que contenham óleos e gorduras vegetais
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CEE) n.o 315/93 do Conselho, de 8 de fevereiro de 1993, que estabelece procedimentos comunitários para os contaminantes presentes nos géneros alimentícios (1), nomeadamente o artigo 2.o, n.o 3,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 1881/2006 da Comissão (2) fixa teores máximos para certos contaminantes presentes nos géneros alimentícios.
(2)
A Diretiva 76/621/CEE do Conselho (3) estabeleceu um teor máximo para o ácido erúcico nos óleos e gorduras destinados diretamente à alimentação humana, bem como nos géneros alimentícios adicionados de óleos ou gorduras. O ácido erúcico é uma toxina vegetal natural que constitui um contaminante, de acordo com a definição de contaminante estabelecida no Regulamento (CEE) n.o 315/93, visto que a sua presença nos alimentos resulta da produção agrícola e, em especial, da escolha da variedade. A fim de simplificar a legislação, é adequado estabelecer o teor máximo de ácido erúcico no Regulamento (CE) n.o 1881/2006. Importa, além disso, harmonizar as disposições relativas aos géneros alimentícios com teor de gordura igual ou inferior a 5 %. A Diretiva 76/621/CEE será revogada posteriormente através de um ato jurídico autónomo.
(3)
A pertinência de se fixar um teor máximo para o ácido erúcico foi sublinhada pelo Comité Científico da Alimentação Humana no seu parecer de 17 de setembro de 1993 sobre os requisitos essenciais aplicáveis às fórmulas para lactentes e fórmulas de transição (4).
(4)
A Diretiva 2006/141/CE da Comissão (5) estabeleceu um teor máximo mais rigoroso de ácido erúcico nas fórmulas para lactentes e fórmulas de transição, sendo adequado indicar este teor máximo também no Regulamento (CE) n.o 1881/2006.
(5)
Por conseguinte, o Regulamento (CE) n.o 1881/2006 deve ser alterado em conformidade.
(6)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
No anexo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006, é aditada a seguinte secção 8 «Toxinas endógenas das plantas».
«Secção 8: Toxinas endógenas das plantas
Géneros alimentícios (1)
Teores máximos (g/kg)
8.1
Ácido erúcico
8.1.1
Óleos e gorduras vegetais
50 (6)
8.1.2
Alimentos que contenham óleos e gorduras vegetais adicionados, com exceção dos alimentos referidos no ponto 8.1.3
50 (6)
8.1.3
Fórmulas para lactentes e fórmulas de transição (8)
10 (6)
Artigo 2.o
Entrada em vigor e aplicação
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de julho de 2014.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 24 de junho de 2014.


Input:
RÈGLEMENT D'EXÉCUTION (UE) No 1389/2014 DE LA COMMISSION
du 16 décembre 2014
approuvant une modification non mineure du cahier des charges d'une dénomination enregistrée dans le registre des appellations d'origine protégées et des indications géographiques protégées [Beaufort (AOP)]
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (UE) no 1151/2012 du Parlement européen et du Conseil du 21 novembre 2012 relatif aux systèmes de qualité applicables aux produits agricoles et aux denrées alimentaires (1), et notamment son article 52, paragraphe 2,
considérant ce qui suit:
(1)
Conformément à l'article 53, paragraphe 1, premier alinéa, du règlement (UE) no 1151/2012, la Commission a examiné la demande de la France pour l'approbation d'une modification du cahier des charges de l'appellation d'origine protégée «Beaufort», enregistrée en vertu du règlement (CE) no 1107/96 de la Commission (2) tel que modifié par le règlement d'exécution (UE) no 637/2011 (3).
(2)
La modification en question n'étant pas mineure au sens de l'article 53, paragraphe 2, du règlement (UE) no 1151/2012, la Commission a publié la demande de modification, en application de l'article 50, paragraphe 2, point a), dudit règlement, au Journal officiel de l'Union européenne (4).
(3)
Aucune déclaration d'opposition, conformément à l'article 51 du règlement (UE) no 1151/2012, n'ayant été notifiée à la Commission, la modification du cahier des charges doit être approuvée,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
La modification du cahier des charges publiée au Journal officiel de l'Union européenne concernant la dénomination «Beaufort» (AOP) est approuvée.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 16 décembre 2014.


Input:
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 655/2013
ze dne 10. července 2013,
kterým se stanoví společná kritéria pro odůvodnění tvrzení používaných v souvislosti s kosmetickými přípravky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích (1), a zejména na čl. 20 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Koneční uživatelé, kteří jsou vymezeni podle čl. 2 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 1223/2009, čelí mnoha rozmanitým tvrzením, jež se týkají funkce, obsahu a účinků kosmetického přípravku. Vzhledem k tomu, že kosmetické přípravky hrají velmi významnou roli v životě konečných uživatelů, je třeba zajistit, aby byly informace, které jsou jim prostřednictvím takových tvrzení poskytovány, užitečné, srozumitelné a spolehlivé, a aby tito uživatelé měli možnost přijmout informovaná rozhodnutí a vybrat si přípravky, které nejlépe odpovídají jejich potřebám a očekáváním.
(2)
Hlavním účelem tvrzení u kosmetických přípravků je podat konečným uživatelům informace o charakteristických rysech a vlastnostech přípravků. Tato tvrzení představují základní způsob pro vzájemné odlišení jednotlivých přípravků. Rovněž přispívají k podpoře inovací a posilování hospodářské soutěže.
(3)
Na úrovni Unie by měla být stanovena společná kritéria s cílem poskytnout zdůvodnění použití určitého tvrzení v souvislosti s kosmetickými přípravky. Hlavním cílem stanovení společných kritérií je zajistit vysokou úroveň ochrany konečných uživatelů, zejména před zavádějícími tvrzeními, jež jsou používána v souvislosti s kosmetickými přípravky. Společný přístup na úrovni Unie by měl rovněž zajistit lepší sladění opatření, jež přijímají příslušné orgány členských států, a zabránit narušení vnitřního trhu. Takový přístup by měl rovněž posílit spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování ochrany spotřebitele, která je stanovena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 ze dne 27. října 2004 o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele (nařízení o spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele) (2).
(4)
Článek 20 nařízení (ES) č. 1223/2009 se použije na přípravky, na které se vztahuje definice kosmetického přípravku podle článku 2 uvedeného nařízení. Společná kritéria se uplatní, jen bylo-li o dotčeném přípravku rozhodnuto, že je skutečně kosmetickým přípravkem. Příslušné vnitrostátní orgány a soudy rozhodují o tom, jaký regulační rámec se uplatní na konkrétní případ.
(5)
Společná kritéria by měla být použita, aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (3), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 o klamavé a srovnávací reklamě (4) a jiné uplatnitelné právní předpisy Unie.
(6)
Ve vztahu k podávání sdělení konečným uživatelům by měl být využit flexibilní přístup tak, aby se zohlednila společenská, jazyková a kulturní rozmanitost v rámci Unie a zachovala inovativnost a konkurenceschopnost evropského průmyslu. Takový přístup je v souladu se zásadami vyřčenými Soudním dvorem, který při několika příležitostech zdůraznil, že k tomu, aby bylo možné rozhodnout o tom, zda je tvrzení způsobilé uvést spotřebitele v omyl, je nezbytné posoudit očekávání spotřebitele, přičemž se zohlední konkrétní souvislosti a okolnosti, za nichž je tvrzení učiněno, včetně společenských, kulturních a jazykových hledisek (5).
(7)
Společná kritéria, jež mají zajistit, aby byly v rámci celé Unie dodržovány totožné zásady, by však neměla usilovat o přesné vymezení a konkrétní určení znění, jež lze pro tvrzení o kosmetických přípravcích použít.
(8)
Aby bylo zajištěno, že se společná kritéria pro tvrzení používaná v souvislosti s kosmetickými přípravky použila od stejného data jako nařízení (ES) č. 1223/2009, mělo by se toto nařízení použít od 11. července 2013.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na tvrzení v podobě textů, názvů, ochranných známek, obrazových a figurativních či jiných označení, jejichž prostřednictvím jsou výslovně či odvozeně sdělovány charakteristické vlastnosti přípravku či jeho funkce při označování, dodávání na trh a propagaci kosmetických přípravků. Vztahuje se na jakékoli tvrzení, aniž by záleželo na prostředku či formě marketingového nástroje použitého k jeho sdělení, funkci přípravku uvedené v tvrzení či cílových skupinách.
Článek 2
Odpovědná osoba, na kterou odkazuje článek 4 nařízení (ES) č. 1223/2009, zajistí, aby znění tvrzení v souvislosti s kosmetickým přípravkem bylo v souladu se společnými kritérii stanovenými v příloze a bylo v souladu s dokumentací, která prokazuje uváděný účinek kosmetického přípravku a jež je součástí informační dokumentace k přípravku podle článku 11 nařízení (ES) č. 1223/2009.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 11. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. července 2013.


Input:
COMMISSION IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 963/2014
of 29 August 2014
entering a name in the register of protected designations of origin and protected geographical indications [Zázrivské vojky (PGI)]
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Regulation (EU) No 1151/2012 of the European Parliament and of the Council of 21 November 2012 on quality schemes for agricultural products and foodstuffs (1), and in particular Article 52(2) thereof,
Whereas:
(1)
Pursuant to Article 50(2)(a) of Regulation (EU) No 1151/2012, Slovakia's application to register the name ‘Zázrivské vojky’ was published in the Official Journal of the European Union (2).
(2)
As no statement of opposition under Article 51 of Regulation (EU) No 1151/2012 has been received by the Commission, the name ‘Zázrivské vojky’ should therefore be entered in the register,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
The name ‘Zázrivské vojky’ (PGI) is hereby entered in the register.
The name specified in the first paragraph denotes a product in Class 1.3. Cheeses, as listed in Annex XI to Commission Implementing Regulation (EU) No 668/2014 (3).
Article 2
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 29 August 2014.


Input:
REGOLAMENTO (UE) N. 1004/2014 DELLA COMMISSIONE
del 18 settembre 2014
che modifica l'allegato V del regolamento (CE) n. 1223/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio sui prodotti cosmetici
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1223/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 30 novembre 2009, sui prodotti cosmetici (1), in particolare l'articolo 31, paragrafo 1,
considerando quanto segue:
(1)
I parabeni sono regolamentati come conservanti dal regolamento (CE) n. 1223/2009 sui prodotti cosmetici, allegato V, voce 12, sotto la denominazione acido p-idrossibenzoico, suoi sali ed esteri, con una concentrazione massima dello 0,4 % per un singolo estere e dello 0,8 % per le miscele di esteri.
(2)
Nel dicembre 2010 il comitato scientifico della sicurezza dei consumatori (nel seguito CSSC), istituito a norma della decisione 2008/721/CE della Commissione (2), ha adottato un parere sui parabeni (3), seguito da un chiarimento nell'ottobre 2011 (4), in risposta a una decisione unilaterale della Danimarca di vietare l'impiego del propylparaben e del butylparaben, loro isoforme e sali nei prodotti cosmetici destinati ai bambini di età inferiore ai tre anni di età, in conformità dell'articolo 12 della direttiva 76/768/CEE del Consiglio (5). Le conclusioni del 2010 e del 2011 sono state confermate dal CSSC in un ulteriore parere del maggio 2013 (6), chiesto dalla Commissione alla luce di un nuovo studio sulla tossicità del propylparaben per la riproduzione.
(3)
Nei suddetti pareri, che riguardavano tutti i parabeni a catena lunga, il CSSC ha confermato che, alle concentrazioni massime autorizzate, il methylparaben e l'ethylparaben sono sicuri.
(4)
L'isopropylparaben, l'isobutylparaben, il phenylparaben, il benzylparaben e il pentylparaben sono stati vietati dal regolamento (UE) n. 358/2014 (7) della Commissione.
(5)
Il CSSC ha concluso che l'impiego del butylparaben e del propylparaben come conservanti nei prodotti cosmetici finiti è sicuro per il consumatore, nella misura in cui la somma delle loro concentrazioni individuali non superi lo 0,19 % (come esteri).
(6)
Per i prodotti cosmetici generici contenenti butylparaben e propylparaben, esclusi i prodotti specifici per l'area del pannolino, il CSSC ha concluso che non sussiste alcun rischio per la sicurezza dei bambini (di ogni fascia d'età), in quanto il margine di sicurezza si fonda su ipotesi molto prudenti per quanto concerne la tossicità e l'esposizione.
(7)
Il CSSC ha tuttavia sostenuto che, per quanto riguarda il butylparaben e il propylparaben presenti in prodotti cosmetici da non sciacquare destinati a essere applicati nell'area del pannolino di bambini di età inferiore a sei mesi, non è stato possibile escludere rischi in considerazione sia del metabolismo immaturo di tali bambini, sia della possibile presenza di pelle danneggiata in tale area. In base all'ipotesi di esposizione più pessimistica potrebbero essere sollevate perplessità in materia di sicurezza.
(8)
Nessuna preoccupazione è stata espressa in relazione alla sicurezza dell'acido p-idrossibenzoico e ai suoi sali (calcium paraben, sodium paraben, potassium paraben).
(9)
La Commissione ritiene che l'impiego continuativo di butylparaben e di propylparaben nelle condizioni attuali possa presentare rischi potenziali per la salute umana e che, pertanto, le condizioni per il loro impiego dovrebbero essere allineate alle raccomandazioni del CSSC.
(10)
Per motivi di coerenza con l'attuale numero d'ordine 12 dell'allegato V del regolamento (CE) n. 1223/2009, la concentrazione massima raccomandata per le sostanze elencate al numero d'ordine 12 bis, pari allo 0,19 % come esteri, dovrebbe essere convertita per essere espressa nel suo equivalente come acido, pari allo 0,14 %. I sali di sodio e di potassio del butylparaben e del propylparaben dovrebbero essere soggetti alle medesime condizioni d'uso del butylparaben e del propylparaben, alla luce del fatto che il CSSC non ha mai segnalato diversità di comportamento (per quanto riguarda la chimica o la tossicità) dei sali rispetto agli esteri in nessuno dei suoi precedenti pareri.
(11)
In mancanza di indicazioni contrarie da parte del CSSC, è opportuno mantenere invariata la concentrazione massima pari allo 0,8 % per la somma di tutti i parabeni contenuti in un prodotto cosmetico, già prevista al numero d'ordine 12 dell'allegato V del regolamento (CE) n. 1223/2009.
(12)
Alla luce delle perplessità sollevate dal CSSC in merito all'impiego dei parabeni in prodotti cosmetici da non sciacquare destinati a essere applicati nell'area del pannolino di bambini di età inferiore a sei mesi nonché per ragioni pratiche connesse al fatto che i prodotti per lattanti sono solitamente commercializzati per bambini di età inferiore a tre anni, l'impiego del butylparaben e del propylparaben dovrebbe essere proibito nei prodotti cosmetici da non risciacquare destinati a essere applicati nell'area del pannolino di bambini di età inferiore a tre anni.
(13)
Occorre pertanto modificare di conseguenza il regolamento (CE) n. 1223/2009,
(14)
È opportuno differire l'applicazione delle restrizioni sopraccitate per consentire all'industria di operare i necessari adeguamenti delle formulazioni dei prodotti. In particolare è opportuno concedere alle imprese sei mesi di tempo per l'immissione sul mercato di prodotti conformi e dodici mesi per il ritiro dal mercato dei prodotti non conformi dopo l'entrata in vigore del presente regolamento.
(15)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente dei prodotti cosmetici,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L'allegato V del regolamento (CE) n. 1223/2009 è modificato conformemente all'allegato del presente regolamento.
Articolo 2
A decorrere dal 16 aprile 2015 sono immessi sul mercato dell'Unione solo i prodotti cosmetici che rispettano le prescrizioni del presente regolamento.
A decorrere dal 16 ottobre 2015 sono messi a disposizione sul mercato dell'Unione solo i prodotti cosmetici che rispettano le prescrizioni del presente regolamento.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 16 aprile 2015.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 18 settembre 2014