Input:
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 29. oktober 2014
om begrænsning af godkendelse af et biocidholdigt produkt, der indeholder IPBC, meddelt af Tyskland i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF
(meddelt under nummer C(2014) 7914)
(EØS-relevant tekst)
(2014/757/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 af 22. maj 2012 om tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter (1), særlig artikel 36, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF (2) indeholder en liste over aktive stoffer, der er godkendt på EU-plan til anvendelse i biocidholdige produkter. Ved Kommissionens direktiv 2008/79/EF (3) blev det aktive stof IPBC optaget til anvendelse i produkter tilhørende produkttype 8, træbeskyttelsesmidler, jf. bilag V til direktiv 98/8/EF. I henhold til artikel 86 i forordning (EU) nr. 528/2012 anses dette stof således for at være et godkendt aktivstof, som er optaget på den liste, der er omhandlet i artikel 9, stk. 2, i samme forordning.
(2)
I overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 98/8/EF har virksomheden ISP Cologne Holding GmbH den 22. december 2010 indgivet en ansøgning til Danmark om godkendelse af et biocidholdigt træbeskyttelsesmiddel indeholdende IPBC (»det omtvistede produkt«). Danmark godkendte det omtvistede produkt den 19. december 2011 til brugsklasse 2 og 3 for behandlet træ som omhandlet i Technical Notes for Guidance on Product Evaluation (4). Produktgodkendelsen dækker forskellige påføringsmetoder, herunder automatiseret dypning i professionelt øjemed. To medlemsstater har efterfølgende godkendt det omtvistede produkt ved gensidig anerkendelse.
(3)
ISP Cologne Holding GmbH (»ansøgeren«) indsendte den 20. februar 2012 en fuldstændig ansøgning til Tyskland med henblik på at opnå gensidig anerkendelse af Danmarks godkendelse af det omtvistede produkt.
(4)
Den 30. august 2013 meddelte Tyskland Kommissionen, de øvrige medlemsstater og ansøgeren sit forslag om at begrænse godkendelsen i overensstemmelse med artikel 4, stk. 4, i direktiv 98/8/EF. Tyskland finder ikke, at det omtvistede produkt opfylder kravene i artikel 5, stk. 1, i direktiv 98/8/EF, hvad angår folkesundheden og miljøet.
(5)
Ifølge Tyskland tog den danske vurdering ikke i tilstrækkeligt omfang højde for de miljøproblemer, som det omtvistede produkt rejser. Tyskland konkluderede i sin miljørisikovurdering af brugslevetiden for behandlet træ under brugsklasse 3-vilkår, at risikoen for jordbunden på dag 30 (»tidspunkt 1«) er uacceptabel - uanset påføringsmetoden. Tyskland foreslår derfor, at man ikke godkender anvendelse af træ, der er behandlet med det omtvistede produkt, under brugsklasse 3-vilkår.
(6)
Tyskland finder desuden, at påføring ved automatiseret dypning bør begrænses til systemer med en tilstrækkeligt høj automatiseringsgrad på grund af uacceptable risici for professionelle brugeres sundhed.
(7)
Kommissionen opfordrede de øvrige medlemsstater og ansøgeren til skriftligt at fremsætte bemærkninger til meddelelsen inden for en frist på 90 dage i overensstemmelse med artikel 27, stk. 1, i direktiv 98/8/EF. Der blev fremsat bemærkninger fra Tyskland, Danmark og ansøgeren inden for den pågældende frist. Meddelelsen blev også drøftet af Kommissionen og medlemsstaternes myndigheder med ansvar for biocidholdige produkter på mødet den 24. september 2013 i den koordineringsgruppe, der er nedsat ved artikel 35 i forordning (EU) nr. 528/2012.
(8)
Hvad angår miljørisiciene, fremgår det af disse drøftelser og bemærkninger, at den evaluering, Danmark har gennemført, er i overensstemmelse med de gældende retningslinjer (5). Selv om der identificeres en risiko på tidspunkt 1 som resultat af et worst-case-scenarie, kan det antages, at anvendelsen af behandlet træ under brugsklasse 2- og 3-vilkår er sikker, når miljørisikoen ved udløbet af brugslevetiden anses for at være acceptabel.
(9)
Kommissionen bemærker også, at tilfælde, hvor der påvises en uacceptabel risiko på tidspunkt 1, er under drøftelse på EU-plan med henblik på fastlæggelse af en harmoniseret tilgang. Kommissionen finder på den baggrund, at indtil en sådan tilgang er vedtaget formelt, bør konklusionerne af den danske vurdering af det omtvistede produkt anses for at være gyldig, indtil produktgodkendelsen fornys.
(10)
I lyset af de fremsatte bemærkninger støtter Kommissionen konklusionerne af den evaluering, der er foretaget af Danmark og de øvrige medlemsstater, der har godkendt produktet ved gensidig anerkendelse, idet det vurderes, at det omtvistede produkt opfylder de miljøkrav, der er fastsat i artikel 5, stk. 1, i direktiv 98/8/EF. Kommissionen finder derfor ikke, at Tysklands anmodning om at begrænse godkendelsen er berettiget ud fra den fremførte begrundelse.
(11)
Hvad angår påføring ved automatiseret dypning, finder Kommissionen, at det omtvistede produkt bør være underlagt de bestemmelser, der er fastsat ved en tidligere kommissionsafgørelse (6), som omhandler beskyttelse af professionelle brugere ved påføring af produkter, der indeholder IPBC, med denne påføringsmetode. Det omtvistede produkt bør derfor godkendes på betingelse af, at det af mærkningen fremgår, at produktet kun må anvendes i fuldautomatiserede dyppeprocesser, og produktgodkendelsen bør ændres i overensstemmelse hermed.
(12)
Forordning (EU) nr. 528/2012 finder anvendelse på det omtvistede produkt i overensstemmelse med bestemmelserne i samme forordnings artikel 92, stk. 2. Da retsgrundlaget for nærværende afgørelse er artikel 36, stk. 3, i den nævnte forordning, bør afgørelsen rettes til samtlige medlemsstater, jf. forordningens artikel 36, stk. 4.
(13)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Biocidholdige Produkter -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Denne afgørelse finder anvendelse på produkter, der er identificeret ved nedenstående ansøgningsreferencenummer i referencemedlemsstaten som fastsat i registeret for biocidholdige produkter:
2010/5411/6906/DK/AA/8325
Artikel 2
Tysklands forslag om at begrænse den godkendelse, der er indrømmet af Danmark den 19. december 2011, af de produkter, der er omhandlet i artikel 1, kan ikke imødekommes.
Artikel 3
Godkendelser af biocidholdige produkter, der anvendes til automatiseret dypning, og som er identificeret ved ansøgningsreferencenummeret i artikel 1, skal omfatte et krav om, at følgende skal fremgå af mærkningen på produktet:
»Produktet (indsæt navnet på produktet) må kun anvendes i fuldautomatiserede neddypningsprocesser, hvor alle trin i behandlings- og tørringsprocessen er mekaniserede, og ikke omfatter manuel håndtering, herunder når de behandlede artikler transporteres gennem dyppetanken til drænings-/tørringsområdet og lageret (hvis de ikke allerede er tørre på overfladen, inden de flyttes til lageret). Om nødvendigt skal de træartikler, der skal behandles, fastgøres helt (f.eks. med spændebånd eller fastspændingsanordninger) inden behandling og under neddypningsprocessen og må ikke håndteres manuelt, før overfladen på de behandlede artikler er tør.«
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. oktober 2014.


Input:
RÅDETS AFGØRELSE (FUSP) 2015/599
af 15. april 2015
om udnævnelse af Den Europæiske Unions særlige repræsentant for fredsprocessen i Mellemøsten (MEPP)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 31, stk. 2, og artikel 33,
under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
En løsning på den israelsk-palæstinensiske konflikt er en strategisk prioritet for Unionen, og det er nødvendigt, at Unionen fortsætter sit aktive engagement, indtil der er fundet en løsning på grundlag af tostatsløsningen.
(2)
Der bør udnævnes en særlig repræsentant for Den Europæiske Union (EUSR) for fredsprocessen i Mellemøsten (MEPP) for en periode på 12 måneder.
(3)
EUSR skal gennemføre mandatet under forhold, der muligvis vil blive forværret og vil kunne hindre opnåelsen af målene for Unionens optræden udadtil, jf. traktatens artikel 21 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den Europæiske Unions særlige repræsentant
Fernando GENTILINI udnævnes hermed til Den Europæiske Unions særlige repræsentant (EUSR) for fredsprocessen i Mellemøsten (MEPP) indtil den 30. april 2016. Rådet kan dog beslutte, at EUSR's mandat skal afsluttes tidligere, på grundlag af en vurdering fra Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) og efter forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (HR).
Artikel 2
Politikmål
1. EUSR's mandat bygger på Unionens politikmål for MEPP.
2. Det overordnede mål er en samlet fred, der bør opnås på grundlag af en tostatsløsning, hvor Israel og en demokratisk, sammenhængende, levedygtig, fredelig og uafhængig palæstinensisk stat lever side om side inden for sikre og anerkendte grænser med normale forbindelser med deres naboer i overensstemmelse med de relevante resolutioner fra De Forenede Nationers (FN's) Sikkerhedsråd, Madridprincipperne, herunder land for fred, køreplanen, de aftaler, som parterne tidligere har indgået, og det arabiske fredsinitiativ. I lyset af de forskellige dele af de israelsk-arabiske forbindelser udgør den regionale dimension et væsentligt element med henblik på en samlet fred.
3. For at nå dette mål er de politiske prioriteter at bevare en tostatsløsning og at relancere og støtte fredsprocessen. Klare parametre, der fastlægger grundlaget for forhandlingerne, er nøgleelementer med henblik på et vellykket resultat, og Unionen har fastlagt sin holdning med hensyn til sådanne parametre i Rådets konklusioner fra december 2009, december 2010 og juli 2014, som det fortsat vil fremme aktivt.
4. Unionen er fast besluttet på at arbejde sammen med parterne og med partnere i det internationale samfund, herunder gennem deltagelse i Mellemøstkvartetten (»Kvartetten«) og aktivt stræbe efter passende internationale initiativer med henblik på at skabe en ny dynamik i forhandlingerne.
Artikel 3
Mandat
1. For at nå politikmålene har EUSR mandat til:
a)
at yde et aktivt og effektivt EU-bidrag til aktioner og initiativer, der fører til en endelig løsning på den israelsk-palæstinensiske konflikt på grundlag af en tostatsløsning og i overensstemmelse med Unionens parametre
b)
at fremme og fastholde tætte kontakter til alle parterne i fredsprocessen, relevante politiske aktører, andre lande i regionen, medlemmerne af Kvartetten og andre relevante lande samt FN og andre relevante internationale organisationer, f.eks. Den Arabiske Liga, for sammen med dem at arbejde på at styrke fredsprocessen
c)
at arbejde på at fremme og bidrage til en mulig ny ramme for forhandlinger i samråd med alle de vigtigste interessenter og Unionens medlemsstater
d)
aktivt at støtte og bidrage til fredsforhandlingerne mellem parterne, herunder ved at fremsætte forslag på Unionens vegne i forbindelse med disse forhandlinger
e)
at sikre, at Unionen fortsat er til stede i de relevante internationale fora
f)
at bidrage til krisestyring og -forebyggelse, herunder med hensyn til Gaza
g)
på anmodning at bidrage til gennemførelsen af internationale aftaler mellem parterne og at tage diplomatiske kontakter til dem, såfremt vilkårene i disse aftaler ikke overholdes
h)
at bidrage til de politiske bestræbelser på at foretage en grundlæggende ændring, der kan føre til en holdbar løsning for Gazastriben, som udgør en integreret del af en fremtidig palæstinensisk stat, og som bør drøftes under forhandlingerne
i)
at være særlig opmærksom på faktorer, der påvirker den regionale dimension af fredsprocessen, på engagementet med arabiske partnere og på gennemførelsen af det arabiske fredsinitiativ
j)
at gå ind i en konstruktiv drøftelse med stater, der har undertegnet aftaler inden for rammerne af fredsprocessen, for at fremme overholdelsen af de grundlæggende standarder for demokrati, herunder respekten for den humanitære folkeret, menneskerettighederne og retsstatsprincippet
k)
at fremsætte forslag om Unionens mellemkomst i fredsprocessen og om den bedste måde, hvorpå man kan videreføre Unionens initiativer og igangværende indsats i relation til fredsprocessen, såsom Unionens bidrag til palæstinensiske reformer, herunder de politiske aspekter af relevante EU-udviklingsprojekter
l)
at engagere parterne i at afstå fra ensidige handlinger, der kan true tostatsløsningens levedygtighed
m)
som udsending til Kvartetten at rapportere om fremskridt og udvikling i forhandlingerne og bidrage til forberedelsen af Kvartettens udsendinges møder på grundlag af Unionens holdninger og gennem koordinering med andre medlemmer af Kvartetten
n)
at bidrage til gennemførelse af Unionens menneskerettighedspolitik i samarbejde med EUSR for menneskerettigheder, herunder Unionens retningslinjer om menneskerettigheder, navnlig Unionens retningslinjer om børn i væbnede konflikter og om vold mod kvinder og piger og bekæmpelse af alle former for diskrimination mod dem, og Unionens politik vedrørende FN's Sikkerhedsråds resolution 1325 (2000) om kvinder, fred og sikkerhed, bl.a. ved at overvåge, aflægge rapport om udviklingen og formulere henstillinger i den henseende
o)
at bidrage til at skabe bedre forståelse for Unionens rolle blandt indflydelsesrige personer i regionen.
2. EUSR skal støtte HR i dennes arbejde og bevare et overblik over alle Unionens aktiviteter i regionen, der er relateret til fredsprocessen i Mellemøsten.
Artikel 4
Gennemførelse af mandatet
1. EUSR har ansvaret for gennemførelsen af mandatet og handler med reference til HR.
2. Den PSC opretholder privilegerede forbindelser med EUSR og er EUSR's primære kontaktpunkt for forbindelserne med Rådet. PSC giver EUSR strategisk vejledning og politiske retningslinjer i forbindelse med mandatet med forbehold af HR's beføjelser.
3. EUSR arbejder tæt sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) og dens relevante tjenestegrene.
4. EUSR arbejder tæt sammen med Unionens repræsentationskontor i Jerusalem, EU-delegationen i Tel Aviv samt med alle andre relevante EU-delegationer i regionen.
5. EUSR er først og fremmest baseret i regionen, samtidig med at der sikres en regelmæssig tilstedeværelse i EU-Udenrigstjenestens hovedkvarter.
Artikel 5
Finansiering
1. Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med EUSR's mandat i perioden indtil den 30. april 2016 udgør 1 980 000 EUR.
2. Udgifterne forvaltes i overensstemmelse med de procedurer og regler, der gælder for Unionens almindelige budget.
3. Udgifterne forvaltes i henhold til en kontrakt mellem EUSR og Kommissionen. EUSR står til regnskab for alle udgifter over for Kommissionen.
Artikel 6
Sammensætning af medarbejderstaben
1. EUSR er inden for rammerne af sit mandat og de tilsvarende finansielle midler, der stilles til rådighed, ansvarlig for at sammensætte sin medarbejderstab. Medarbejderstaben skal have den ekspertise i specifikke politiske spørgsmål, som mandatet kræver. EUSR holder løbende Rådet og Kommissionen underrettet om sammensætningen af sin medarbejderstab.
2. Medlemsstaterne, EU-institutionerne og EU-Udenrigstjenesten kan foreslå udstationering af medarbejdere til EUSR. Løn til udstationerede medarbejdere afholdes af henholdsvis den pågældende medlemsstat, den pågældende EU-institution eller EU-Udenrigstjenesten. Eksperter, der udstationeres af medlemsstaterne ved EU-institutionerne eller EU-Udenrigstjenesten, kan også udstationeres ved EUSR. Internationale kontraktansatte skal være statsborgere i en medlemsstat.
3. Alt udstationeret personale forbliver under den udsendende medlemsstats, den udsendende EU-institutions eller EU-Udenrigstjenestens administrative myndighed og udfører sine opgaver og handler i EUSR's mandats interesse.
Artikel 7
Privilegier og immuniteter for EUSR og EUSR's medarbejderstab
De privilegier, immuniteter og yderligere garantier, der er nødvendige for, at EUSR og dennes medarbejdere kan opfylde og afvikle EUSR's mission uhindret, aftales med værtslandene i relevant omfang. Medlemsstaterne og EU-Udenrigstjenesten yder den fornødne støtte med henblik herpå.
Artikel 8
EU's klassificerede informationers sikkerhed
EUSR og EUSR's medarbejdere overholder de sikkerhedsprincipper og minimumsstandarder, der er fastsat i Rådets afgørelse 2013/488/EU (1).
Artikel 9
Adgang til oplysninger og logistisk støtte
1. Medlemsstaterne, EU-Udenrigstjenesten, Kommissionen og Generalsekretariatet for Rådet sikrer, at EUSR får adgang til alle relevante oplysninger.
2. Alt efter tilfældet yder Unionens delegationer i regionen og/eller medlemsstaterne logistisk støtte i regionen.
Artikel 10
Sikkerhed
EUSR skal i overensstemmelse med Unionens sikkerhedspolitik for personale, der er udstationeret uden for Unionen som led i operationer i medfør af afsnit V i traktaten, i overensstemmelse med mandatet og på baggrund af sikkerhedssituationen i det geografiske ansvarsområde træffe alle med rimelighed gennemførlige forholdsregler med hensyn til sikkerheden for alt personale, der står under EUSR's direkte myndighed, navnlig ved at:
a)
udarbejde en missionsspecifik sikkerhedsplan på grundlag af rådgivning fra EU-Udenrigstjenesten, der omfatter missionsspecifikke materielle, organisatoriske og proceduremæssige sikkerhedsforanstaltninger vedrørende styringen af sikre personalebevægelser til og inden for missionsområdet og styringen af sikkerhedshændelser, samt en beredskabsplan og en evakueringsplan for missionen
b)
sikre, at alt personale, der er udstationeret uden for Unionen, er dækket af en højrisikoforsikring, der er tilpasset forholdene i missionsområdet
c)
sikre, at alle de medarbejdere i EUSR's stab, der skal udstationeres uden for Unionen, herunder lokalt ansat personale, har modtaget relevant sikkerhedsuddannelse før eller ved ankomsten til missionsområdet på grundlag af de risikoratings, der er opstillet for missionsområdet af EU-Udenrigstjenesten
d)
sikre, at alle vedtagne henstillinger, som fremsættes efter regelmæssige sikkerhedsvurderinger, gennemføres, og afgive skriftlige rapporter til HR, Rådet og Kommissionen om deres gennemførelse og om andre sikkerhedsspørgsmål som led i fremskridtsrapporterne og rapporterne om gennemførelse af mandatet.
Artikel 11
Rapportering
EUSR aflægger regelmæssigt mundtlig og skriftlig rapport til HR og EU-Udenrigstjenesten. EUSR aflægger regelmæssigt rapport til PSC ud over minimumskravene til rapportering og fastsættelse af mål, jf. retningslinjerne vedrørende udnævnelse af, mandat for og finansiering af Unionens særlige repræsentanter. EUSR aflægger også efter behov rapport til Rådets arbejdsgrupper. Der udsendes regelmæssigt rapporter gennem Coreunettet. EUSR kan aflægge rapport til Rådet for Udenrigsanliggender. I overensstemmelse med traktatens artikel 36 kan EUSR inddrages i underretningen af Europa-Parlamentet.
Artikel 12
Koordinering
1. EUSR bidrager til, at Unionens aktion fremtræder som en helhed, er sammenhængende og effektiv og medvirker til at sikre, at alle Unionens instrumenter og medlemsstaternes aktioner sættes ind på en sammenhængende måde for at nå Unionens politikmål. EUSR's aktiviteter koordineres med Kommissionens aktiviteter. EUSR sørger for regelmæssig briefing af medlemsstaternes missioner og af Unionens delegationer.
2. Under arbejdet på stedet holdes der tæt kontakt til Unionens delegationschefer, cheferne for FSFP-missionerne og medlemsstaternes missionschefer. Disse skal gøre alt for at bistå EUSR i gennemførelsen af dennes mandat. EUSR giver i tæt samarbejde med Unionens delegationschef i Tel Aviv og Unionens repræsentationskontor i Jerusalem lokal politisk vejledning til cheferne for Den Europæiske Unions politimission i det palæstinensiske område (EUPOL COPPS) og EU-grænsebistandsmissionen ved grænseovergangen i Rafah (EU BAM Rafah). EUSR skal også holde forbindelse med andre internationale og regionale aktører på stedet.
Artikel 13
Revision
Gennemførelsen af denne afgørelse og dens sammenhæng med andre bidrag fra Unionen til regionen tages løbende op til revision. EUSR forelægger HR, Rådet og Kommissionen en fremskridtsrapport inden udgangen af september 2015 og en samlet rapport om gennemførelsen af mandatet inden udgangen af januar 2016.
Artikel 14
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. april 2015.


Input:
REGULAMENTO (UE) N.o 1384/2013 DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 17 de dezembro de 2013
que altera o Regulamento (CE) n.o 55/2008 do Conselho que introduz preferências comerciais autónomas para a República da Moldávia
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 207.o, n.o 2,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Deliberando de acordo com o processo legislativo ordinário (1),
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 55/2008 do Conselho (2) estabeleceu um regime específico de preferências comerciais autónomas a favor da República da Moldávia (a seguir designada "Moldávia"). No âmbito desse regime, todos os produtos originários da Moldávia têm livre acesso ao mercado da União, com exceção de determinados produtos agrícolas enumerados no anexo I desse regulamento, aos quais foram atribuídas concessões limitadas, quer sob a forma de isenção de direitos aduaneiros no limite de contingentes pautais, quer sob a forma de redução de direitos aduaneiros.
(2)
No quadro da Política Europeia de Vizinhança (PEV), do Plano de Acção PEV UE-Moldávia e da Parceria Oriental, a Moldávia adotou uma agenda ambiciosa para a associação política e o reforço da integração económica com a União. Alcançou também progressos assinaláveis na aproximação regulamentar conducente à convergência com a legislação e as normas da União.
(3)
As negociações sobre um novo acordo de associação, incluindo a criação de uma zona de comércio livre abrangente e aprofundada entre a União e a Moldávia, tiveram início em janeiro de 2010 e foram concluídas em julho de 2013. Esse acordo prevê a liberalização total do comércio bilateral de vinho.
(4)
A fim de apoiar os esforços da Moldávia, em conformidade com a PEV e a Parceria Oriental, e proporcionar um mercado atrativo e fiável para as suas exportações de vinho, a importação de vinho da Moldávia para a União deverá ser liberalizada sem demora.
(5)
A fim de garantir a continuidade dos fluxos comerciais da Moldávia e a segurança jurídica aos operadores económicos, é necessário que as preferências comerciais autónomas sejam aplicadas de forma ininterrupta até à data fixada no Regulamento (CE) n.o 55/2008 para a cessação da sua vigência.
(6)
O Regulamento (CE) n.o 55/2008 deverá, por conseguinte, ser alterado,
ADOTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O Regulamento (CE) n.o 55/2008 é alterado do seguinte modo:
1)
No artigo 16.o, o terceiro, quarto e quinto parágrafos são suprimidos;
2)
No anexo I, ponto 1, quadro, é suprimida a última linha relativa ao número de ordem 09.0514 "Vinhos de uvas frescas, com exclusão dos vinhos espumantes e vinhos espumosos".
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é aplicável a partir de 1 de janeiro de 2014.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 17 de dezembro de 2013.


Input:
ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 719/2013
z dnia 25 lipca 2013 r.
ustanawiające standardowe wartości w przywozie dla ustalania ceny wejścia niektórych owoców i warzyw
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 1234/2007 z dnia 22 października 2007 r. ustanawiające wspólną organizację rynków rolnych oraz przepisy szczegółowe dotyczące niektórych produktów rolnych („rozporządzenie o jednolitej wspólnej organizacji rynku”) (1),
uwzględniając rozporządzenie wykonawcze Komisji (UE) nr 543/2011 z dnia 7 czerwca 2011 r. ustanawiające szczegółowe zasady stosowania rozporządzenia Rady (WE) nr 1234/2007 w odniesieniu do sektorów owoców i warzyw oraz przetworzonych owoców i warzyw (2), w szczególności jego art. 136 ust. 1,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Rozporządzenie wykonawcze (UE) nr 543/2011 przewiduje - zgodnie z wynikami wielostronnych negocjacji handlowych Rundy Urugwajskiej - kryteria, na których podstawie ustalania Komisja ustala standardowe wartości dla przywozu z państw trzecich, w odniesieniu do produktów i okresów określonych w części A załącznika XVI do wspomnianego rozporządzenia.
(2)
Standardowa wartość w przywozie jest obliczana każdego dnia roboczego, zgodne z art. 136 ust. 1 rozporządzenia wykonawczego (UE) nr 543/2011, przy uwzględnieniu podlegających zmianom danych dziennych. Niniejsze rozporządzenie powinno zatem wejść w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
Standardowe wartości celne w przywozie, o których mowa w art. 136 rozporządzenia wykonawczego (UE) nr 543/2011, są ustalone w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
Artykuł 2
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 25 lipca 2013 r.


Input:
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 706/2014
(2014. gada 25. jūnijs),
ar ko groza Regulu (EK) Nr. 972/2006 attiecībā uz ievedmuitas nodokli basmati rīsiem
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (1), un jo īpaši tās 183. panta a) punktu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar nolīgumu, kas attiecībā uz rīsiem noslēgts starp Eiropas Savienību un Indiju (2) un apstiprināts ar Padomes Lēmumu 2004/617/EK (3), dažu Indijas izcelsmes lobītu basmati rīsu šķirņu importam piemērojamais ievedmuitas nodoklis ir nulle.
(2)
Saskaņā ar nolīgumu, kas attiecībā uz rīsiem noslēgts starp Eiropas Savienību un Pakistānu (4) un apstiprināts ar Padomes Lēmumu 2004/618/EK (5), dažu Pakistānas izcelsmes lobītu basmati rīsu šķirņu importam piemērojamais ievedmuitas nodoklis ir nulle.
(3)
Lai īstenotu šos nolīgumus, Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (6) 138. pants paredzēja, ka lobīto basmati rīsu šķirnēm, uz kurām attiecas minētie nolīgumi, atbilstīgi Komisijas paredzētiem nosacījumiem bija jāpiemēro ievedmuitas nodokļa nulles likme. Šie nosacījumi ir paredzēti Komisijas Regulā (EK) Nr. 972/2006 (7).
(4)
Regulā (ES) Nr. 1308/2013, ar ko atceļ un aizstāj Regulu (EK) Nr. 1234/2007, nav Regulas (EK) Nr. 1234/2007 138. pantam līdzīga noteikuma. Attiecībā uz ievedmuitas nodokli Regulas (ES) Nr. 1308/2013 183. pants pilnvaro Komisiju pieņemt īstenošanas aktus, ar kuriem nosaka piemērotā ievedmuitas nodokļa apmēru saskaņā ar noteikumiem, kas cita starpā paredzēti starptautiskā nolīgumā, kas noslēgts saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību.
(5)
Lai turpinātu ievērot starp Savienību un Indiju un starp Savienību un Pakistānu noslēgtā nolīguma noteikumus, Regulā (EK) Nr. 972/2006 būtu paredz, ka lobīto basmati rīsu šķirnēm, uz kurām attiecas minētie nolīgumi, būtu jāpiemēro ievedmuitas nodokļa nulles likme saskaņā ar nosacījumiem, kas paredzēti minētajā regulā.
(6)
Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 972/2006,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (EK) Nr. 972/2006 1. pantu aizstāj ar šādu:
“1. pants
Šo regulu piemēro šādām lobītu basmati rīsu šķirnēm ar KN kodu 1006 20 17 un 1006 20 98:
-
Basmati 217
-
Basmati 370
-
Basmati 386
-
Kernel (Basmati)
-
Pusa Basmati
-
Ranbir Basmati
-
Super Basmati
-
Taraori Basmati (HBC-19)
-
Type-3 (Dehradun)
Neskarot kopējā muitas tarifā noteikto ievedmuitas nodokļa likmi, pirmajā daļā minētajām lobīto basmati rīsu šķirnēm piemēro ievedmuitas nodokļa nulles likmi saskaņā ar nosacījumiem, kas paredzēti šajā regulā.”
2. pants
Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 25. jūnijā


Input:
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1359/2013/EU HATÁROZATA
(2013. december 17.)
a 2003/87/EK irányelvnek az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei árverés útján történő értékesítésének időbeli ütemezésére vonatkozó rendelkezések pontosítása érdekében történő módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) 10. cikkének (4) bekezdése nem határozza meg, hogy az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek árverésre bocsátandó mennyiségét egy adott kereskedési időszak során hogyan kell elosztani.
(2)
A jogbiztonság és a piac kiszámíthatósága érdekében pontosítani kell, hogy a piac megfelelő működésének biztosítása érdekében a Bizottságnak lehetősége legyen hogy - kivételes körülmények fennállása esetén - a 2003/87/EK irányelv 10. cikke (4) bekezdésének megfelelően az árverések ütemezésének módosítására.
(3)
A 2003/87/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 2003/87/EK irányelv 10. cikke (4) bekezdésének első albekezdése a következő mondatokkal egészül ki:
„Amennyiben a hatásvizsgálat az egyes ipari ágazatok esetében azt mutatja, hogy várhatóan korlátozott lesz a kibocsátásáthelyezés jelentős kockázatának kitett ágazatokra vagy alágazatokra gyakorolt hatás, a Bizottság a piac megfelelő működésének biztosítása érdekében kivételes körülmények fennállása esetén módosíthatja az árverések ütemezését a 13. cikk (1) bekezdésében említett, 2013. január 1-jén kezdődő időszak vonatkozásában. A Bizottság legfeljebb egy alkalommal, és legfeljebb 900 millió kibocsátási egység vonatkozásában végezhet ilyen módosítást.”
2. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2013. december 17-én.


Input:
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 29 aprilie 2014
privind verificarea și validarea conturilor agențiilor de plăți ale statelor membre în ceea ce privește cheltuielile finanțate de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) pentru exercițiul financiar 2013
[notificată cu numărul C(2014) 2785]
(2014/251/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (1), în special articolul 30,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (2), în special articolul 119 alineatul (1),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei (3), în special articolul 10,
după consultarea Comitetului pentru fondurile agricole,
întrucât:
(1)
Articolul 119 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, astfel cum a fost modificat prin articolul 8 din Regulamentul (UE) nr. 1310/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a anumitor dispoziții tranzitorii privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește resursele și repartizarea acestora pentru anul 2014 și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului și a Regulamentelor (UE) nr. 1307/2013, (UE) nr. 1306/2013 și (UE) nr. 1308/2013 ale Parlamentului European și ale Consiliului în ceea ce privește aplicarea acestora în anul 2014 (4), prevede că articolul 30 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 se aplică verificării contabile a cheltuielilor suportate și a plăților efectuate pentru exercițiul financiar agricol 2013.
(2)
În temeiul articolului 30 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 [astfel cum este menționat la articolul 119 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, modificat prin articolul 8 din Regulamentul (UE) nr. 1310/2013], pe baza conturilor anuale prezentate de statele membre, însoțite de informațiile necesare pentru verificarea și validarea conturilor și de un certificat privind integralitatea, exactitatea și veridicitatea conturilor, și pe baza rapoartelor întocmite de organismele de certificare, Comisia validează conturile agențiilor de plăți menționate la articolul 6 din regulamentul menționat.
(3)
În temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 883/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce privește ținerea evidenței conturilor de către agențiile de plăți, declarațiile de venituri și cheltuieli și condițiile de rambursare a cheltuielilor din FEGA și FEADR (5), exercițiul financiar pentru conturile FEGA începe la data de 16 octombrie a anului N - 1 și se încheie la data de 15 octombrie a anului N. În cadrul verificării și validării conturilor, în scopul alinierii perioadei de referință pentru cheltuielile FEADR cu cea pentru cheltuielile FEGA, ar trebui să se țină seama, pentru exercițiul financiar 2013, de cheltuielile suportate de statele membre în perioada 16 octombrie 2012-15 octombrie 2013.
(4)
Articolul 10 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 prevede că sumele care trebuie recuperate de la fiecare stat membru sau plătite acestuia, în conformitate cu decizia privind verificarea și validarea conturilor menționată la articolul 10 alineatul (1) primul paragraf din regulamentul respectiv, se calculează prin scăderea plăților intermediare pentru exercițiul financiar în cauză din cheltuielile recunoscute pentru același exercițiu în conformitate cu alineatul (1). Comisia scade suma respectivă din următoarea plată intermediară sau o adaugă la aceasta.
(5)
Comisia a verificat informațiile prezentate de statele membre și le-a comunicat acestora, înainte de 31 martie 2014, rezultatele verificărilor sale, însoțite de modificările necesare.
(6)
Conturile anuale și documentele de însoțire permit Comisiei să ia, pentru anumite agenții de plăți, o decizie cu privire la integralitatea, exactitatea și veridicitatea conturilor anuale prezentate. În anexa I sunt enumerate sumele validate de statele membre și sumele care trebuie recuperate de la statele membre sau plătite acestora.
(7)
Informațiile prezentate de alte agenții de plăți necesită investigații suplimentare, conturile acestora neputând fi validate prin prezenta decizie. În anexa II sunt enumerate agențiile de plăți în cauză.
(8)
În conformitate cu articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, Comisia poate reduce sau suspenda temporar plățile intermediare efectuate către statele membre. Aceasta ar trebui să informeze statele membre în consecință. La adoptarea prezentei decizii, Comisia ar trebui să țină seama de sumele reduse sau suspendate în scopul de a evita toate plățile necorespunzătoare sau neefectuate la timp și rambursarea unor sume care ar putea face, mai târziu, obiectul unei corecții financiare. În special, a doua și a treia declarație trimestrială din 2013 au inclus suma de 753 591,20 EUR și, respectiv, de 532 237,50 EUR pentru Programul de dezvoltare rurală Lazio (CCI 2007IT06RP0005). Aceste sume au fost de asemenea incluse în declarația anuală pentru exercițiul financiar 2013. Sumele în discuție au făcut obiectul unei reduceri în temeiul articolului 27 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 și al articolului 41 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, prin Decizia C(2013) 8989 a Comisiei, din cauza unei finanțări ilegale, și prin Decizia C(2014) 1278 a Comisiei, din cauza nerespectării termenelor pentru verificarea obligatorie. Deoarece procedura în temeiul articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 este încă în desfășurare, aceste reduceri ar trebui menținute.
(9)
Articolul 10 alineatul (1) paragrafele al doilea și al treilea din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 prevăd că decizia de verificare contabilă stabilește sumele care urmează a fi imputate UE și statului membru în cauză în temeiul articolelor 32 și 33 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005. În conformitate cu articolul 119 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, procedura prevăzută la articolul 30 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 se aplică în continuare cheltuielilor suportate și plăților efectuate pentru exercițiul financiar agricol 2013. În cursul exercițiului financiar agricol 2013, au fost în vigoare articolele 32 și 33, prin urmare, sumele rezultate din aplicarea acestora ar trebui să fie luate în considerare în decizia de verificare contabilă aferentă exercițiului financiar 2013.
(10)
În temeiul articolului 33 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, 50 % din consecințele financiare ale nerecuperării sumelor corespunzătoare neregulilor ar trebui suportate de statul membru în cauză dacă recuperarea sumelor corespunzătoare neregulilor respective nu a avut loc înainte de încheierea unui program de dezvoltare rurală în decurs de patru ani de la prima constatare administrativă sau judiciară ori în decurs de opt ani dacă recuperarea face obiectul unei acțiuni în cadrul instanțelor naționale sau la încheierea programului dacă termenele în cauză expiră înainte de aceasta. Articolul 33 alineatul (4) din regulamentul menționat prevede obligația statelor membre de a înainta Comisiei, împreună cu conturile anuale, un raport de sinteză privind procedurile de recuperare întreprinse în urma depistării neregulilor. În Regulamentul (CE) nr. 885/2006 sunt stabilite norme de aplicare privind obligația statelor membre de raportare a sumelor care trebuie recuperate. Anexa III la regulamentul menționat conține tabelul pe care statele membre au avut obligația de a-l furniza în 2014. Pe baza tabelelor completate de statele membre, Comisia ar trebui să decidă cu privire la consecințele financiare ale nerecuperării sumelor corespunzătoare neregulilor care sunt mai vechi de patru ani sau, respectiv, de opt ani. În acest scop, prezenta decizie nu aduce atingere posibilelor decizii ulterioare de verificare a conformității pe care Comisia le poate lua în temeiul articolului 33 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005.
(11)
În temeiul articolului 33 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 și în temeiul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 885/2006, după încheierea unui program de dezvoltare rurală, statele membre pot decide să nu inițieze procedurile de recuperare. O asemenea decizie poate fi luată numai în cazul în care costurile deja suportate și cele susceptibile a fi suportate totalizează o sumă mai mare decât suma care trebuie recuperată sau în cazul în care recuperarea se dovedește imposibilă din cauza insolvenței, înregistrate și recunoscute în temeiul dreptului național, a debitorului sau a persoanelor responsabile din punct de vedere juridic pentru neregulă. Dacă decizia respectivă a fost luată în decurs de patru ani de la prima constatare administrativă sau judiciară sau în decurs de opt ani în cazul în care recuperarea face obiectul unei acțiuni în cadrul instanțelor naționale, consecințele financiare ale nerecuperării ar trebui suportate în proporție de 100 % din bugetul UE. În raportul de sinteză menționat la articolul 33 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 sunt indicate sumele pentru care statul membru a decis să nu inițieze procedurile de recuperare și motivele acestei decizii. Sumele în cauză nu sunt imputate statelor membre respective și, prin urmare, trebuie suportate din bugetul UE. În acest scop, prezenta decizie nu aduce atingere posibilelor decizii ulterioare de verificare a conformității pe care Comisia le poate lua în temeiul articolului 33 alineatul (5) din regulamentul menționat.
(12)
În temeiul articolului 24 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 [astfel cum este menționat la articolul 34 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, modificat prin articolul 8 din Regulamentul (UE) nr. 1310/2013], suma totală combinată a prefinanțării și a plăților intermediare nu ar trebui să depășească 95 % din contribuția FEADR la fiecare program de dezvoltare rurală.
(13)
În conformitate cu articolul 26 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 [astfel cum este menționat la articolul 36 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013], plățile intermediare se efectuează fără a se depăși contribuția financiară totală programată din FEADR la fiecare axă prioritară. În plus, în temeiul articolului 17 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 883/2006, fără a se aduce atingere plafonului prevăzut la articolul 24 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 [astfel cum este menționat la articolul 34 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013], în cazul în care suma totală combinată a declarațiilor de cheltuieli depășește totalul sumei programate pentru o axă prioritară în cadrul unui program de dezvoltare rurală, suma care trebuie plătită este limitată la suma programată pentru axa prioritară respectivă. Planul financiar pentru axa 2 pentru Programul de dezvoltare rurală 2007PT06RP0001 a fost depășit cu 913 212,81 EUR în declarația trimestrială aferentă trimestrului al treilea din 2013. Această sumă nu a fost achitată de Comisie. Nu a fost aprobat și nici adoptat de Comisie niciun plan financiar nou. Suma de 913 212,81 EUR, inclusă în declarația anuală pentru exercițiul financiar 2013, ar trebui exclusă în consecință din decizia de verificare contabilă pentru exercițiul financiar 2013. Aceasta ar urma să facă obiectul unei rambursări ulterioare de către Comisie în urma adoptării noului plan financiar.
(14)
În conformitate cu articolul 30 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, prezenta decizie nu aduce atingere posibilelor decizii ulterioare de verificare a conformității pe care le poate lua Comisia în scopul de a exclude de la finanțarea de către Uniunea Europeană cheltuielile care nu au fost efectuate în conformitate cu normele Uniunii Europene,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Cu excepția agențiilor de plăți menționate la articolul 2, se validează conturile agențiilor de plăți ale statelor membre privind cheltuielile finanțate din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în ceea ce privește exercițiul financiar 2013.
Sumele care trebuie recuperate de la fiecare stat membru sau plătite acestuia în cadrul fiecărui program de dezvoltare rurală în temeiul prezentei decizii, inclusiv sumele rezultate din aplicarea articolului 33 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, sunt prezentate în anexa I.
Articolul 2
Pentru exercițiul financiar 2013, conturile agențiilor de plăți ale statelor membre în ceea ce privește cheltuielile pe program de dezvoltare rurală finanțat din FEADR prezentate în anexa II se disociază de prezenta decizie și fac obiectul unei decizii viitoare privind verificarea și validarea conturilor.
Articolul 3
Prezenta decizie nu aduce atingere posibilelor decizii ulterioare de verificare a conformității pe care le poate lua Comisia în temeiul articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 în scopul de a exclude de la finanțarea de către Uniunea Europeană cheltuielile care nu au fost efectuate în conformitate cu normele Uniunii Europene.
Articolul 4
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 29 aprilie 2014.


Input:
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 1129/2013 AL COMISIEI
din 7 noiembrie 2013
de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate [Fal Oyster (DOP)]
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (1), în special articolul 52 alineatul (2),
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 a abrogat și a înlocuit Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (2).
(2)
În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 510/2006, cererea de înregistrare a denumirii „Fal Oyster” depusă de Regatul Unit a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (3).
(3)
Deoarece Comisiei nu i s-a comunicat nicio declarație de opoziție în conformitate cu articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 510/2006, denumirea „Fal Oyster” trebuie, prin urmare, înregistrată,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Se înregistrează denumirea care figurează în anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 7 noiembrie 2013.


Input:
DEĊIŻJONI TAL-KUMMISSJONI (UE) 2015/512
tal-25 ta' Marzu 2015
li temenda d-Deċiżjoni 1999/352/KE, KEFA, Euratom li tistabbilixxi l-Uffiċċju Ewropew Kontra l-Frodi (OLAF)
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b'mod partikolari l-Artikolu 249 tiegħu,
Billi:
(1)
Fl-2104 laqgħa tal-Kulleġġ fil-5 ta' Novembru 2014, il-Kummissjoni ddeċidiet li torganizza mill-ġdid is-servizzi tagħha u li titrasferixxi mill-Uffiċċju Ewropew kontra l-Frodi għad-Direttorat Ġenerali għall-Affarijiet Ekonomiċi u Finanzjarji l-kompiti marbutin mat-tħejjija ta' inizjattivi leġiżlattivi u regolatorji tal-Kummissjoni li għandhom bħala għan dak tal-protezzjoni tal-euro kontra l-iffalsifikar, u l-appoġġ f'tali qasam permezz ta' taħriġ u assistenza teknika.
(2)
Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 1999/352/KE, KEFA, Euratom (1) għandha għaldaqstant tiġi emendata.
(3)
Ġaladarba l-organizzazzjoni mill-ġdid tas-servizzi tal-Kummissjoni, imsemmija hawn fuq, saret effettiva fl-1 ta' Jannar 2015, id-dispożizzjonijiet legali rilevanti għandhom jiġu aġġornati bla dewmien.
ADOTTAT DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
L-Artikolu 2 tad-Deċiżjoni 1999/352/KE, KEFA, Euratom huwa emendat kif ġej:
1.
fil-paragrafu 2, titħassar it-tieni sentenza;
2.
il-paragrafu 4 huwa sostitwit b'dan li ġej:
“4. L-Uffiċċju jkun responsabbli għat-tħejjija tal-inizjattivi leġiżlattivi u regolatorji tal-Kummissjoni li għandhom bħala għan dak tal-prevenzjoni tal-frodi kif hemm imsemmi fil-paragrafu 1.”
.
Artikolu 2
Din id-Deċiżjoni tidħol fis-seħħ l-għada tal-pubblikazzjoni tagħha f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Magħmul fi Brussell, il-25 ta' Marzu 2015.


Input:
DELEGIERTE VERORDNUNG (EU) Nr. 885/2013 DER KOMMISSION
vom 15. Mai 2013
zur Ergänzung der IVS-Richtlinie 2010/40/EU des Europäischen Parlaments und des Rates in Bezug auf die Bereitstellung von Informationsdiensten für sichere Parkplätze für Lastkraftwagen und andere gewerbliche Fahrzeuge
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 2010/40/EU des Europäischen Parlaments und des Rates vom 7. Juli 2010 zum Rahmen für die Einführung intelligenter Verkehrssysteme im Straßenverkehr und für deren Schnittstellen zu anderen Verkehrsträgern (1), insbesondere auf Artikel 3 Buchstabe e und Artikel 6 Absatz 1,
nach Anhörung des Europäischen Datenschutzbeauftragten,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Bereitstellung von Informationsdiensten für sichere Parkplätze für Lastkraftwagen und andere gewerbliche Fahrzeuge ist eine vorrangige Maßnahme im Sinne des Artikels 3 Buchstabe e der Richtlinie 2010/40/EU.
(2)
Gemäß Artikel 6 Absatz 1 der Richtlinie 2010/40/EU muss die Kommission die notwendigen Spezifikationen erlassen, um die Kompatibilität, Interoperabilität und Kontinuität der Einführung und des Betriebs intelligenter Verkehrssysteme (IVS) für Informationsdienste für sichere Parkplätze zu gewährleisten. Ziel dieser Verordnung ist es, durch die Einführung von Informationsdiensten die Nutzung von Parkplätzen zu optimieren und den Fahrern oder den Beförderungsunternehmen die Entscheidung über Zeitpunkt und Ort des Parkens zu erleichtern.
(3)
In der Entschließung des Rates (2) über die Verhütung und Bekämpfung der Kriminalität im Straßengüterverkehr und die Bereitstellung sicherer Lkw-Parkplätze wird auf die Notwendigkeit hingewiesen, die Sicherheit für Lkw-Fahrer zu verbessern und sichere Parkmöglichkeiten zu schaffen.
(4)
Verbindliche Ruhezeiten und Pausen können das Verhalten der Fahrer in Bezug auf die Parkplatzwahl beeinflussen. Ziel dieser Verordnung ist es, durch die Einführung von Informationsdiensten die Nutzung von Parkplätzen zu optimieren und den Fahrern bzw. den Beförderungsunternehmen die Entscheidung über Zeitpunkt und Ort des Parkens zu erleichtern.
(5)
Zur Gewährleistung der EU-weiten Interoperabilität und Kontinuität der Dienste unter gleichzeitiger Wahrung der Datenschutzbestimmungen ist es wichtig, dass alle Mitgliedstaaten ein harmonisiertes und durchgängiges Konzept für die unionsweite Bereitstellung von Informationsdiensten für sichere Parkplätze für Lastkraftwagen und andere gewerbliche Fahrzeuge entwickeln. Die Mitgliedstaaten können zu diesem Zweck auf technische Lösungen und Normen zurückgreifen, die in erster Linie von europäischen und/oder internationalen Normungsorganisationen bzw. Verbänden erstellt werden, damit die EU-weite Interoperabilität und Kontinuität der Dienste gewährleistet sind und den Datenschutzbestimmungen in vollem Maße Rechnung getragen wird.
(6)
Die Sicherheit und den Komfort betreffende Informationen beeinflussen die Fahrer bei der Parkplatzwahl. Angaben über die Sicherheits- und Serviceeinrichtungen eines Parkplatzes können eine Orientierungshilfe bieten.
(7)
Besteht in bestimmten Gebieten ein kontinuierlich hoher Bedarf an sicheren Parkplätzen, so sollten Lkw-Fahrer von einem besetzten Parkplatz zu einem anderen Platz innerhalb der Prioritätszone mit freien sicheren Parkplätzen umgeleitet werden, damit wildes Parken verhindert wird; die Mitgliedstaaten sollten zu diesem Zweck die „Prioritätszonen“ festlegen.
(8)
Werden sichere Parkplätze durch statische Verkehrszeichen angezeigt, so sollten diese dem Wiener Übereinkommen vom 8. November 1968 entsprechen, soweit die Mitgliedstaaten es unterzeichnet haben.
(9)
In der Richtlinie 2003/98/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 17. November 2003 über die Weiterverwendung von Informationen des öffentlichen Sektors (3) sind Mindeststandards für die Weiterverwendung von Informationen des öffentlichen Sektors in der gesamten Union festgelegt. Die Richtlinie beruht auf zwei Grundpfeilern des europäischen Binnenmarkts, nämlich Transparenz und fairen Wettbewerb, und ermutigt die Mitgliedstaaten, über diese Mindeststandards für die Weiterverwendung von Informationen des öffentlichen Sektors hinauszugehen und im Rahmen ihrer politischen Maßnahmen eine breite Verwendung von Dokumenten oder - im Zusammenhang mit dieser Verordnung - Daten öffentlicher Stellen zuzulassen. In einigen Fällen werden Daten weiterverwendet werden, ohne dass eine Lizenz vereinbart wird. In anderen Fällen wird eine Lizenz erteilt werden, in der die Bedingungen für die Weiterverwendung durch den Lizenznehmer festgelegt und Fragen wie die Haftung, die ordnungsgemäße Verwendung der Daten, die Einhaltung von Datenschutzbestimmungen, die Garantie der unveränderten Wiedergabe und der Quellennachweis geregelt sind. Die Rechte Dritter an geistigem Eigentum werden davon nicht berührt.
(10)
Durch Rückmeldungen liefern die Parkplatznutzer Informationen, um persönlich und anonym Hinweise für andere künftige Nutzer und die Betreiber von Lkw-Parkplätzen zu geben. Diese Informationen können zur Kontrolle des Qualitätsmanagements des Informationsdienstes und für die Bewertung verwendet werden. Die Anonymität der Rückmeldungen sollte gewährleistet werden.
(11)
Bei der Einführung und Nutzung von IVS-Anwendungen und -Diensten werden möglicherweise personenbezogene Daten verarbeitet; dies sollte im Einklang mit dem Unionsrecht erfolgen, insbesondere gemäß der Richtlinie 95/46/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 24. Oktober 1995 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten und zum freien Datenverkehr (4) und der Richtlinie 2002/58/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 12. Juli 2002 über die Verarbeitung personenbezogener Daten und den Schutz der Privatsphäre in der elektronischen Kommunikation (Datenschutzrichtlinie für elektronische Kommunikation) (5). Daher sollten die Grundsätze der Zweckbindung und der Datenminimierung auf IVS-Anwendungen angewendet werden.
(12)
Die Einführung und Nutzung von IVS-Anwendungen und -Diensten gemäß den nach Artikel 6 der Richtlinie 2010/40/EU erlassenen Spezifikationen werden im Einklang mit dem Unionsrecht - insbesondere einschließlich der Richtlinie 85/374/EWG des Rates vom 25. Juli 1985 zur Angleichung der Rechts- und Verwaltungsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Haftung für fehlerhafte Produkte (6) - sowie gemäß einschlägigen nationalen Rechtsvorschriften geregelt.
(13)
In Einklang mit dem Grundsatz der Verhältnismäßigkeit gemäß Artikel 5 des Vertrags über die Europäische Union geht diese Verordnung nicht über das zur Verwirklichung dieses Ziels erforderliche Maß hinaus -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Gegenstand und Anwendungsbereich
In dieser Verordnung sind die Spezifikationen festgelegt, die erforderlich sind, um die Kompatibilität, Interoperabilität und Kontinuität bei der Einführung und Anwendung von Informationsdiensten für sichere Parkplätze für Lastkraftwagen und andere gewerbliche Fahrzeuge auf Unionsebene gemäß der Richtlinie 2010/40/EU sicherzustellen.
Sie gilt für die Bereitstellung von Informationsdiensten im transeuropäischen Straßennetz.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieser Verordnung bezeichnet der Ausdruck
1.
„sicherer Parkplatz“ einen Parkplatz für gewerbliche Nutzer, der es diesen ermöglicht, wildes Parken zu vermeiden, und der zur Sicherheit von Fahrern und Fracht beiträgt;
2.
„Nutzer“ alle Fahrer von Lastkraftwagen und anderen gewerblichen Fahrzeugen, Disponenten, Spediteure, Verkehrsleitungsorgane oder sonstigen Akteure wie Frachteigner, Versicherungsgesellschaften, Straßenverkehrsbehörden und Polizeikräfte. Sie erhalten die Informationen von den Dienstanbietern;
3.
„Dienstanbieter“ jede öffentliche oder private Stelle, die den Nutzern Informationsdienste anbietet;
4.
„Daten“ die von einem Betreiber eines Lkw-Parkplatzes bereitgestellten Informationen zur Beschreibung des Parkplatzes;
5.
„Informationen“ alle aggregierten, verarbeiteten und/oder extrahierten Daten, die der Dienstanbieter den Nutzern über unterschiedliche Kanäle bereitstellt;
6.
„Informationsdienst“ jeden Dienst, der den Nutzern Orientierungshilfe bietet und es ihnen ermöglicht, die vorgeschriebenen Ruhezeiten und Pausen einzuhalten, wildes Parken zu verringern und die Nutzung von Parkplätzen zu optimieren;
7.
„Rückmeldungen der Nutzer“ Informationen der Parkplatznutzer mit persönlichen und anonymen Hinweisen für andere künftige Nutzer und die Betreiber von Lkw-Parkplätzen;
8.
„dynamische Informationen“ Informationen, die zu jedem Zeitpunkt die verfügbare Kapazität eines Parkplatzes oder seinen aktuellen Status (frei/belegt/geschlossen) angeben;
9.
„statische Informationen“ die der Beschreibung des Parkplatzes dienenden Informationen des Parkplatzbetreibers;
10.
„Zuverlässigkeit von Informationen“ die Genauigkeit des bereitgestellten Informationsdienstes, gemessen an der Ist-Situation;
11.
„wildes Parken“ das Anhalten oder Abstellen von Lastkraftwagen außerhalb sicherer Parkplätze auf Autobahnen oder Korridoren, Standstreifen oder überfüllten Parkplätzen;
12.
„Zugangspunkt“ einen digitalen Zugangspunkt, an dem die Informationen über Parkplätze gesammelt, verarbeitet und für die weitere Verbreitung bereitgestellt werden. Diese Zugangpunkte bieten die Möglichkeit, die Informationsdienste grenzübergreifend bereitzustellen;
13.
„Prioritätszone“ einen von den nationalen Behörden festgelegten Abschnitt, an dem auf einem oder mehreren sicheren Parkplätzen ein Mangel an Stellplätzen besteht, der durch die Bereitstellung von Informationen über andere ungenutzte Parkplatzkapazitäten innerhalb derselben Zone verringert werden kann.
Artikel 3
Anforderungen an die Bereitstellung von Informationsdiensten
(1) Die Mitgliedstaaten benennen die Gebiete, in denen die Verkehrs- und Sicherheitssituation die Einführung von Informationsdiensten über sichere Parkplätze erforderlich macht.
Sie legen außerdem Prioritätszonen fest, in denen dynamische Informationen bereitgestellt werden.
(2) Bei der Bereitstellung von Informationsdiensten werden die Anforderungen der Artikel 4 bis 7 erfüllt.
Artikel 4
Erhebung von Daten
Die den Nutzern bereitzustellenden und die Einrichtungen beschreibenden Daten über sichere öffentliche und private Parkplätze werden von öffentlichen oder privaten Parkplatzbetreibern und Dienstanbietern erhoben und zur Verfügung gestellt. Die zu erhebenden Daten müssen durch geeignete Mittel ohne Schwierigkeiten, auch über Entfernungen, bereitgestellt werden können, um allen Parkplatzbetreibern die Fernerhebung solcher Daten zu erleichtern. Die Betreiber öffentlicher oder privater Parkplätze und Dienstanbieter verwenden DATEX-II-Profile (7) oder andere international kompatible Formate, um die unionsweite Kompatibilität der Informationsdienste zu gewährleisten.
Die zu erhebenden Daten sind:
1.
Statische Parkplatzdaten wie (soweit vorhanden)
-
Identifizierungsdaten des Parkplatzes (Name und Adresse des Lkw-Parkplatzes [max. 200 Zeichen]
-
Ortsangabe der Parkplatzeinfahrt (geografische Breite/Länge) [20 + 20 Zeichen]
-
Kennung der Straße erster Ordnung Nr. 1/Richtung [20 Zeichen/20 Zeichen] Kennung der Straße erster Ordnung Nr. 2/Richtung [20 Zeichen/20 Zeichen], wenn der Parkplatz über zwei verschiedene Straßen erreichbar ist;
-
erforderlichenfalls Angabe der Ausfahrt [max. 100 Zeichen]/Entfernung von der Straße erster Ordnung [3-stellig numerisch] km oder Meilen;
-
Gesamtzahl der freien Lkw-Stellplätze [3-stellig numerisch];
-
Preis und Währung der Parkplätze [300 Zeichen].
2.
Informationen über Sicherheit und Ausrüstung des Parkplatzes
-
Sicherheits- und Serviceeinrichtungen des Parkplatzes, einschließlich einer nationalen Einstufung, soweit verwendet (500 Zeichen)
-
Zahl der Stellplätze für Kühllastwagen [4-stellig numerisch]
-
Informationen über Sonderausrüstungen oder -dienste für Speziallastwagen und Sonstiges [300 Zeichen]
Kontaktangaben des Parkplatzbetreibers:
-
Vorname und Name [max. 100 Zeichen]
-
Telefonnummer [max. 20 Zeichen]
-
E-Mail-Adresse [max. 50 Zeichen]
-
Einwilligung des Betreibers zur Veröffentlichung seiner Kontaktangaben [Ja/Nein]
3.
Dynamische Daten über freie Stellplätze, einschließlich der Angabe, ob der Parkplatz belegt oder geschlossen ist oder wie viele Stellplätze verfügbar sind.
Artikel 5
Gemeinsame Nutzung und Austausch von Daten
(1) Öffentliche oder private Parkplatzbetreiber und Dienstanbieter tauschen die von ihnen gemäß Artikel 4 Absatz 1 erhobenen Daten untereinander aus. Sie verwenden dafür das Format DATEX II (CEN/TS 16157) oder ein anderes mit DATEX II kompatibles internationales maschinenlesbares Format. Die Bereitstellung der Daten für den Austausch und die Weiterverwendung durch öffentliche oder private Informationsdienstanbieter und/oder Parkplatzbetreiber erfolgt ohne Diskriminierung und im Einklang mit den in der Richtlinie 2003/98/EG festgelegten Zugangsrechten und -verfahren.
(2) Die statischen Daten sind über einen nationalen oder internationalen Zugangspunkt zugänglich.
(3) Die Mitgliedstaaten (oder nationalen Behörden) sind für die Einrichtung und Verwaltung eines zentralen nationalen oder internationalen Zugangspunkts verantwortlich, an dem im Interesse der Nutzer alle Zugangspunkte der einzelnen Betreiber von Lkw-Parkplätzen und/oder Dienstanbietern in ihrem Hoheitsgebiet erfasst sind.
(4) Die Mitgliedstaaten können zu einem internationalen Zugangspunkt beitragen, indem sie Daten bereitstellen und gewährleisten, dass ihre Qualität den Anforderungen des Artikels 7 entspricht.
(5) Die für die Bereitstellung, den Austausch und die Weiterverwendung öffentlicher oder privater dynamischer Daten erhobenen Gebühren bewegen sich gemäß der Richtlinie über die Weiterverwendung von Informationen des öffentlichen Sektors in einem angemessenen Rahmen.
(6) Die öffentlichen und privaten Parkplatzbetreiber und/oder Dienstanbieter senden die von ihnen gemäß Artikel 4 Absatz 1 erhobenen statischen Daten auf elektronischem Wege mindestens einmal jährlich an den nationalen oder internationalen Zugangspunkt.
Die öffentlichen und privaten Betreiber und/oder Dienstanbieter aktualisieren ihre in Artikel 4 Absatz 3 genannten Informationen mindestens alle 15 Minuten.
Artikel 6
Bereitstellung von Informationen
Die an einem bestimmten Standort Informationen erhebenden Dienstanbieter zeigen Folgendes an:
-
mindestens die nächsten zwei sicheren Parkplätze auf einem Korridor von ca. 100 Kilometern;
-
die Verfügbarkeit von Stellplätzen in einer Prioritätszone auf den mindestens zwei nächsten Parkplätzen in einer Entfernung von ca. 100 Kilometern.
Die Verbreitung von Informationen erfolgt im Einklang mit dem Wiener Übereinkommen, soweit es von den Mitgliedstaaten unterzeichnet wurde. Damit die Fahrer nicht abgelenkt werden oder ermüden, müssen bordseitige Anwendungen über eine robuste Bedienungsschnittstelle verfügen.
Die Parkplatzbetreiber und/oder Dienstanbieter teilen den Nutzern mit den ihnen geeignet erscheinenden Kommunikationsmitteln die Einrichtung neuer Informationsdienste für sichere Parkplätze mit.
Artikel 7
Qualitätsmanagement
Die öffentlichen und privaten Parkplatzbetreiber melden dem nationalen oder internationalen Zugangspunkt und den nationalen Behörden umgehend jede Zustandsänderung, einschließlich der Schließung, eines Parkplatzes.
Alle öffentlichen und privaten Parkplatzbetreiber gewährleisten für jede neue Prioritätszone die Zuverlässigkeit der Informationen. Sie kontrollieren zu diesem Zweck regelmäßig die Detektionsausrüstung und messen die Abweichung zwischen der Informationsanzeige und den tatsächlich verfügbaren Stellplätzen. Diese Informationen werden einer Bewertung gemäß Artikel 8 unterzogen.
Artikel 8
Bewertung der Erfüllung der Anforderungen
(1) Die Mitgliedstaaten benennen eine nationale Stelle, die bewertet, inwieweit die Anforderungen der Artikel 4 bis 7 von den Dienstanbietern, Parkplatzbetreibern und Straßenbetreibern erfüllt werden. Diese Stelle ist unparteiisch und von den Letztgenannten unabhängig.
Zwei oder mehr Mitgliedstaaten können auch eine gemeinsame regionale Stelle benennen, die die Erfüllung dieser Anforderungen im Hoheitsgebiet der betreffenden Mitgliedstaaten bewertet.
Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission die benannte Stelle mit.
(2) Alle Informationsdienstanbieter übermitteln den benannten Stellen eine Erklärung über die Erfüllung der in den Artikeln 4 bis 7 festgelegten Anforderungen.
Die Erklärung enthält folgende Angaben:
a)
Die gemäß Artikel 4 erhobenen Daten über sichere Parkplätze für Lastkraftwagen und andere gewerbliche Fahrzeuge, einschließlich des Prozentanteils der von dem Informationsdienst erfassten Parkplätze;
b)
die Mittel für die Bereitstellung der Informationen an die Nutzer;
c)
die durch die dynamischen Informationsdienste für sichere Parkplätze abgedeckten Gebiete;
d)
die Qualität und Verfügbarkeit der bereitgestellten Informationen, den Zugangspunkt zu den Informationen und das Format, in dem diese Informationen vorliegen.
(3) Die benannten Stellen kontrollieren anhand von Stichproben die Korrektheit der Erklärungen einer Reihe öffentlicher und privater Dienstanbieter und Parkplatzbetreiber und verlangen einen Nachweis der Erfüllung der in den Artikeln 4 bis 7 festgelegten Anforderungen.
Die Qualität des Dienstes kann auch anhand von Stellungnahmen der Nutzer bewertet werden.
Die benannten Stellen erstatten den zuständigen nationalen Behörden jährlich Bericht über die vorgelegten Erklärungen und die Ergebnisse ihrer Stichprobenkontrollen.
Artikel 9
Folgemaßnahmen
(1) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission spätestens zwölf Monate nach Inkrafttreten dieser Verordnung folgende Informationen:
a)
die zuständigen Stellen, die für die Bewertung der Erfüllung der Anforderungen in den Artikeln 4 bis 7 benannt wurden;
b)
die Beschreibung der nationalen Zugangsstelle, soweit vorhanden.
(2) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission spätestens zwölf Monate nach Inkrafttreten dieser Verordnung und anschließend jedes Kalenderjahr folgende Informationen:
a)
die Anzahl der in ihrem Hoheitsgebiet vorhandenen Parkplätze und Stellplätze;
b)
den Prozentanteil der von dem Informationsdienst erfassten Parkplätze;
c)
den Prozentanteil der Parkplätze mit dynamischer Anzeige freier Stellplätze sowie die Prioritätszonen.
Artikel 10
Inkrafttreten und Anwendung
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt
-
ab dem 1. Oktober 2015 für die Bereitstellung am Tag des Inkrafttretens dieser Verordnung bereits eingeführter Dienste;
-
ab dem 1. Oktober 2013 für die Bereitstellung am Tag des Inkrafttretens dieser Verordnung noch einzuführender Dienste.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 15. Mai 2013


Input:
COMMISSION IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 172/2013
of 26 February 2013
on the removing of certain existing wine names from the register provided for in Council Regulation (EC) No 1234/2007
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Regulation (EC) No 1234/2007 of 22 October 2007 establishing a common organisation of agricultural markets and on specific provisions for certain agricultural products (Single CMO Regulation) (1), and in particular Article 118s(3) in conjunction with Article 4 thereof,
Whereas:
(1)
Wine names, which were protected in accordance with Articles 51 and 54 of Council Regulation (EC) No 1493/1999 of 17 May 1999 on the common organisation of the market in wine (2) and Article 28 of Commission Regulation (EC) No 753/2002 of 29 April 2002 laying down certain rules for applying Council Regulation (EC) No 1493/1999 as regards the description, designation, presentation and protection of certain wine sector products (3), were automatically protected under Regulation (EC) No 1234/2007. Those wine names, (‘existing protected wine names’), are listed in the register of protected designations of origin and protected geographical indications for wine established in accordance with Article 118n of Regulation (EC) No 1234/2007, (‘the Register’).
(2)
In respect of those existing protected wine names, the Member States had to transmit to the Commission by 31 December 2011 the technical files and the national decisions of approval. In accordance with Article 118s(3) of Regulation (EC) No 1234/2007 existing protected wine names, for which no transmission occurred by that date, are no longer to be protected under that Regulation. Those names should therefore be removed from the Register.
(3)
The removal from the Register should not affect wines which, before the date of entry into force of this Regulation, have been placed on the market or labelled with wine names to be removed from the Register. Marketing of those wines should therefore be allowed until exhaustion of stocks.
(4)
The measure provided for in this Regulation is in accordance with the opinion of the Management Committee for the Common Organisation of Agricultural Markets,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Wine names listed in the Annex to this Regulation, shall be removed from the register established in accordance with Article 118n of Regulation (EC) No 1234/2007.
Article 2
Wines placed on the market or labelled before the date of entry into force of this Regulation, with wine names referred to in Article 1, may be marketed until stocks are exhausted.
Article 3
This Regulation shall enter into force on the third day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 26 February 2013.


Input:
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 101/2013
ze dne 4. února 2013
o použití kyseliny mléčné ke snižování povrchové mikrobiální kontaminace u jatečně upravených těl skotu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin (2) stanoví obecná pravidla pro hygienu potravin vztahující se na provozovatele potravinářských podniků, přičemž přihlíží především k zásadě týkající se všeobecného používání postupů založených na analýze rizik a kritických kontrolních bodech (dále jen „HACCP“).
(2)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví zvláštní pravidla pro hygienu potravin živočišného původu vztahující se na provozovatele potravinářských podniků. Stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků nepoužijí k odstranění povrchového znečištění produktů živočišného původu žádnou jinou látku než pitnou vodu, pokud nebylo použití dotyčné látky schváleno v souladu s uvedeným nařízením.
(3)
Dále nařízení Komise (ES) č. 2073/2005 ze dne 15. listopadu 2005 o mikrobiologických kritériích pro potraviny (3) stanoví mikrobiologická kritéria pro některé mikroorganismy a prováděcí pravidla, která musí provozovatelé potravinářských podniků dodržovat při provádění obecných a zvláštních hygienických opatření podle nařízení (ES) č. 852/2004. Stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků musí zajistit, aby potraviny splňovaly uvedená mikrobiologická kritéria.
(4)
Dne 14. prosince 2010 Komise obdržela žádost o povolení použití kyseliny mléčné ke snižování povrchové kontaminace u jatečně upravených těl skotu a masa.
(5)
Dne 26. července 2011 přijal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) vědecké stanovisko týkající se hodnocení bezpečnosti a účinnosti kyseliny mléčné pro odstraňování povrchové mikrobiální kontaminace z jatečně upravených těl skotu, výsekových částí a výrobního masa (ořezu) (Scientific Opinion on the evaluation of the safety and efficacy of lactic acid for the removal of microbial surface contamination from beef carcases, cuts and trimmings) (4).
(6)
Ve svém stanovisku dospěl úřad EFSA k závěru, že ošetření, při nichž se k dekontaminaci používá kyselina mléčná, nepředstavují žádné bezpečnostní riziko, pakliže je použitá látka v souladu se specifikacemi Unie pro potravinářské přídatné látky. Dále úřad EFSA dospěl k závěru, že ošetření kyselinou mléčnou dosahují zásadního snížení mikrobiální kontaminace oproti situaci, kdy není použito žádné ošetření, nebo ve srovnání s ošetřením pitnou vodou, a že je nepravděpodobné, že by taková ošetření přispívala k rozvoji rezistence mikroorganismů.
(7)
Úřad EFSA doporučuje, aby provozovatelé potravinářských podniků potvrdili antimikrobiální účinnost těchto ošetření při svých specifických podmínkách zpracování a ověřili koncentraci kyseliny mléčné, teplotu aplikace a další faktory, které ovlivňují její účinnost ve funkci dekontaminačního činidla. Úřad EFSA ve svém stanovisku dále dospěl k závěru, že z tohoto použití kyseliny mléčné neplynou žádné negativní dopady na životní prostředí.
(8)
Podle stanoviska EFSA nebude zbytkové množství, které se v souvislosti s ošetřením kyselinou mléčnou vstřebá do hovězího masa, převyšovat 190 mg/kg. Takovéto množství se považuje za zbytkové ve srovnání s aktivním množstvím, jehož je třeba ke snížení povrchové mikrobiální kontaminace. Nemá ani žádný technologický účinek na konečný produkt. Zbytkové množství kyseliny mléčné použité ke snižování povrchové mikrobiální kontaminace je zanedbatelné ve srovnání s množstvím kyseliny mléčné, která se v hovězím mase přirozeně vyskytuje, a nepředstavuje žádné bezpečnostní riziko. V některých masných polotovarech jsou jako potravinářské přídatné látky pro účely konzervace povoleny soli kyseliny mléčné. Pro tyto účely se běžně používají hodnoty 20 000 mg/kg. Použití kyseliny mléčné pro účely snižování povrchové mikrobiální kontaminace se tudíž jasně odlišuje od jejího použití jakožto potravinářské přídatné látky.
(9)
S ohledem na stanovisko EFSA a vzhledem ke schopnosti kyseliny mléčné zásadním způsobem snižovat možnou mikrobiální kontaminaci je vhodné povolit její použití ke snižování povrchové kontaminace. Takovéto použití by však mělo podléhat určitým podmínkám. Mělo by být omezeno na použití na úrovni jatek u jatečně upravených těl, jejich půlek či čtvrtí a mělo by být začleněno do správné hygienické praxe a systémů založených na HACCP.
(10)
Nařízení Komise (EU) č. 231/2012 ze dne 9. března 2012, kterým se stanoví specifikace pro potravinářské přídatné látky uvedené v přílohách II a III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 (5), stanoví specifikace pro potravinářské přídatné látky, a to zejména takové, které se týkají původu, kritérií pro čistotu a jakýchkoli dalších nezbytných informací.
(11)
Podle stanoviska EFSA by kyselina mléčná používaná ke snižování povrchové kontaminace u jatečně upravených těl skotu měla být v souladu se specifikacemi pro kyselinu mléčnou stanovenými právními předpisy Unie. V případě, že se kyselina mléčná používá ke snižování povrchové mikrobiální kontaminace podle tohoto nařízení, bylo by tudíž vhodné, aby taková kyselina mléčná byla v souladu se specifikacemi stanovenými nařízením (EU) č. 231/2012.
(12)
Použití kyseliny mléčné ke snižování povrchové mikrobiální kontaminace u jatečně upravených těl skotu, jejich půlek či čtvrtí nesmí mít vliv na povinnost provozovatelů potravinářských podniků dodržovat požadavky právních předpisů Unie týkajících se hygieny potravin, jak je stanoví nařízení (ES) č. 852/2004, (ES) č. 853/2004 a (ES) č. 2073/2005, a nemělo by být v žádném případě považováno za náhradu správné hygienické praxe na jatkách a provozních postupů či za alternativu při plnění požadavků uvedených nařízení.
(13)
Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou. Komise proto předložila Radě návrh týkající se tohoto opatření a předala jej současně i Evropskému parlamentu.
(14)
S ohledem na skutečnost, že ve stanovených lhůtách Rada nerozhodla a Evropský parlament nevyjádřil s opatřením nesouhlas, měla by Komise opatření přijmout,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Provozovatelé potravinářských podniků mohou na úrovni jatek používat kyselinu mléčnou ke snižování povrchové mikrobiální kontaminace u jatečně upravených těl skotu, jejich půlek či čtvrtí v souladu s podmínkami stanovenými v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. února 2013.


Input:
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 766/2013
ze dne 7. srpna 2013
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury připojené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2)
Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla. Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či zčásti založena nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Unie s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3)
Podle zmíněných všeobecných pravidel by mělo být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky obsažené v příloze zařazeno do kódu KN uvedeného ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3 této tabulky.
(4)
Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (2).
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky obsažené v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódu KN uvedeného ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. srpna 2013.