Input:
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/429
af 13. marts 2015
om fastsættelse af metoderne, der skal følges, når der opkræves afgifter for omkostningerne ved støjgener
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21. november 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde (1), særlig artikel 31, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge hvidbogen »En køreplan for et fælles europæisk transportområde - mod et konkurrencedygtigt og ressourceeffektivt transportsystem« (2) udsættes 10 % af Europas befolkning for betydelig støjforurening fra jernbanetransport, især godstrafikken. Støj er en lokal eksternalitet, som påvirker personer, der bor i nærheden af jernbanestrækninger. Støjbekæmpelsen er mest omkostningseffektiv ved kilden, hvor støjen frembringes. Udskiftes bremseklodser af støbejern med kompositbremseklodser, kan støjen nedbringes med op til 10 dB. Støtten med henblik på at modernisere vogne med den mest rentable, disponible bremseteknologi med et lavt støjniveau bør derfor fremmes og videreføres.
(2)
Denne forordning tilsigter at anspore til denne modernisering ved at tillade godtgørelse af relevante omkostninger, der er forbundet med monteringen af kompositbremseklodser.
(3)
Ved artikel 31, stk. 5, i direktiv 2012/34/EU bemyndiges Kommissionen til at vedtage gennemførelsesforanstaltninger med angivelse af metoderne for opkrævning af afgifter for omkostningerne ved støjgener, herunder varigheden af denne opkrævning, og således, at infrastrukturafgifterne kan differentieres for, hvor det er relevant, at tage hensyn til det berørte områdes følsomhed, navnlig for så vidt angår den berørte befolknings størrelse og togsammensætning med indvirkning på støjemissionsniveauet (»støjdifferentierede sporadgangsafgifter« eller »NDTAC«).
(4)
Ved denne forordning fastsættes sådanne metoder, og der tilvejebringes en passende retlig ramme for infrastrukturforvalternes indførelse og anvendelse af en ordning til fastsættelse af NDTAC (»ordningen«). Denne retlige ramme bør give jernbanevirksomheder, ihændehavere af vogne og andre interessenter en garanti for retssikkerhed og incitamenter til at modernisere deres vogne. Derfor omfatter metoderne i denne forordning ordningens varighed, incitamentniveauet og de dertil knyttede foranstaltninger.
(5)
Med henblik på at levere den fornødne ekspertise og bistand nedsatte Kommissionen i 2011 en NDTAC-ekspertgruppe. Gruppen bestod af repræsentanter for de berørte medlemsstater, infrastrukturforvaltere, jernbanevirksomheder, ihændehavere af vogne og civilsamfundet, og den tilvejebragte værdifulde bidrag.
(6)
Det bør overlades til medlemsstaterne at beslutte, om infrastrukturforvalteren bør ændre infrastrukturafgifterne i overensstemmelse med nærværende forordning for at tage hensyn til omkostningerne ved støjgener.
(7)
Vogne, der er i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EU) nr. 1304/2014 (3) om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for delsystemet »rullende materiel - støj« og efterfølgende ændringer heraf (TSI støj), bør betragtes som »støjsvage«. Vogne, der ikke er i overensstemmelse med TSI støj, bør betragtes som »støjende«. Udstyres en vogn i forbindelse med en fornyelse eller opgradering med certificerede kompositbremseklodser, og tilføres den ikke yderligere støjkilder, bør det antages, at kravene i TSI støj er opfyldt.
(8)
Visse vogne kan på grund af deres tekniske specifikationer ikke moderniseres med kompositbremseklodser. Disse vogne bør ikke være omfattet af denne forordnings anvendelsesområde.
(9)
For at bevare jernbanesektorens konkurrenceevne bør ordningen udformes som en mindste obligatorisk rabat eller en præmie for jernbanevirksomheder, der anvender moderniserede vogne. Af samme grund bør de administrative procedurer begrænses til det nødvendige minimum.
(10)
For at tage hensyn til det støjpåvirkede områdes følsomhed, navnlig med hensyn til størrelsen af den berørte befolkning, bør infrastrukturforvaltere have mulighed for at indføre et afgiftstillæg (der udgør en strafpræmie) for jernbanevirksomheder, der anvender støjende tog. En strafpræmie må alene indføres, hvis der også indføres en præmie. Med behørigt begrundede årsager kan strafpræmie-niveauet variere på forskellige jernbanestrækninger og -afsnit - navnlig afhængig af den berørte befolknings støjeksponering. For ikke at påvirke jernbanebranchens konkurrenceevne generelt bør strafpræmien være af begrænset værdi og under ingen omstændigheder overstige præmien. Opkræves der afgifter for omkostninger ved vejgodstransportens støjgener i overensstemmelse med EU-retten, bør en sådan begrænsning dog ikke finde anvendelse.
(11)
Resultatet - i form af en effektiv nedsættelse af støjniveauet takket være moderniseringen - bliver alene mærkbart, når så godt som alle vogne i et tog er støjsvage. Desuden bør der tilskyndes til at opnå et støjniveau, der overopfylder det krævede minimum, og innovation inden for støjreduktion. Der bør derfor åbnes mulighed for yderligere præmier til »støjsvagt« og »meget støjsvagt« rullende materiel.
(12)
Da et af hovedformålene med denne forordning er at tilvejebringe incitamenter til en hurtig modernisering, bør ordningens varighed med hensyn til præmier være tidsbegrænset, men samtidig tilstrækkeligt lang til at yde en effektiv støtte. Ordningen bør derfor træde i kraft snarest muligt og udløbe i 2021. Medlemsstaterne bør dog have mulighed for at beslutte, om infrastrukturforvaltere bør anvende ordningen efter den planlagte startdato. Virkningerne af ordninger, der er gældende på datoen for denne forordnings ikrafttræden, bør anerkendes og tages i betragtning, idet der indføres passende overgangsbestemmelser. Anvendelsen af sådanne ordninger bør under ingen omstændigheder medføre forskelsbehandling af jernbanevirksomheder.
(13)
Er der ikke opnået tilfredsstillende fremskridt i henseende til moderniseringen, bør medlemsstaterne kunne anvende strafpræmier, efter at ordningen er udløbet, forudsat at en lignende foranstaltning anvendes på vejgodstransportsektoren. Udformningen af disse strafpræmier bør være i overensstemmelse med principperne om internalisering af eksterne omkostninger ved støj for alle godstransportformer herunder navnlig vejtransport.
(14)
Da det normalt er ihændehavere af vogne, som moderniserer disse, medens jernbanevirksomhederne vil drage fordel af præmien, bør incitamenterne videregives til dem, der bærer omkostningerne ved moderniseringen.
(15)
I forskellige undersøgelser er der foretaget en vurdering af moderniseringsomkostningerne og det fornødne incitament, som ville åbne mulighed for at videreføre moderniseringen ved at udnytte andre finansieringsmuligheder. Ud fra Kommissionens undersøgelse til støtte for konsekvensanalysen bør det harmoniserede minimumsniveau for præmier fastsættes til 0,0035 EUR pr. aksel-km. Et sådant præmiebeløb forventes at skabe incitamenter til at modernisere vogne, der kører 45 000 km pr. år i en periode på 6 år, idet 50 % af de relevante omkostninger dækkes. Da driften af en vogn med kompositbremseklodser må anses for at være forbundet med højere omkostninger, og en vogn i praksis kan køre færre end 45 000 km pr. år, kunne præmien forhøjes for at tage hensyn til dette.
(16)
For at øge moderniseringstempoet og minimere risikoen for mulige negative virkninger for jernbanebranchens konkurrenceevne bør ihændehavere af vogne og jernbanevirksomheder tilskyndes til at udnytte de europæiske offentlige finansieringsmuligheder, som tilvejebringes i kraft af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 om oprettelse af Connecting Europe-faciliteten (4), til moderniseringen. Til samme formål bør de medlemsstater, som beslutter, at infrastrukturforvaltere skal anvende ordningen, tilskyndes til at stille relevante nationale midler til rådighed.
(17)
For at sikre lige vilkår for alle jernbanevirksomheder og hindre udbetaling af præmier for anvendelse af vogne, som ikke er berettiget hertil, bør infrastrukturforvalterne modtage data om vognenes relevante støjegenskaber. For at mindske den administrative byrde bør eksisterende registre og andre instrumenter om muligt anvendes til dette formål.
(18)
Infrastrukturforvaltere, der anvender ordningen, bør samarbejde om at forenkle og harmonisere procedurerne for driften af ordningen med henblik på at mindske jernbanevirksomheders administrative og finansielle byrder.
(19)
Denne forordning bør ikke berøre bestemmelserne i direktiv 2012/34/EU vedrørende finansiering af infrastruktur, balancen i infrastrukturforvalterens indtægter og udgifter og ligelig, ikke-diskriminerende og gennemsigtig adgang til infrastruktur.
(20)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 62, stk. 3, i direktiv 2012/34/EU -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastlægges metoder, som infrastrukturforvalteren skal følge, når der opkræves afgifter for omkostninger ved støjgener, der forårsages af rullende materiel til godstransport.
De skal anvendes, når en medlemsstat inden for rammerne af den afgiftsordning, som er fastsat ved artikel 29, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU, har besluttet at indføre en ændring af infrastrukturafgifterne i overensstemmelse med artikel 31, stk. 5, første afsnit, i direktivet.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på vogne, der opfylder en af følgende betingelser:
a)
vogne, som er undtaget fra TSI støj i henhold til artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF (5)
b)
vogne, for hvilke der ikke findes kompositbremseklodser, som opfylder TSI støj, og som direkte kan monteres på vognen uden yderligere ændringer af bremsesystemet eller særlige test
c)
vogne fra tredjelande, som kører på net med en sporvidde på 1 520 eller 1 524 mm, og som er angivet som et særtilfælde i TSI'en om støj eller udelukket fra dens anvendelsesområde.
3. Præmien og strafpræmien som følge af differentieringen af sporadgangsafgifterne skal sikre en ikke-diskriminerende og gennemsigtig adgang til infrastruktur.
4. Differentieringen af sporadgangsafgifterne i henhold til denne forordning berører ikke anvendelsen af statsstøttereglerne.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1. »ordning«: bestemmelser om oprettelse af støjdifferentierede sporadgangsafgifter for banenet, som infrastrukturforvaltere skal vedtage og anvende
2. »moderniserede vogne«: eksisterende vogne, som moderniseres med kompositbremseklodser i overensstemmelse med kravene i TSI støj
3. »støjsvage vogne«: nye eller eksisterende vogne, der opfylder relevante grænseværdier for støj, som er fastsat i TSI støj
4. »støjende vogne«: vogne, der ikke opfylder relevante grænseværdier for støj, som er fastsat i TSI støj
5. »støjende tog«: et tog, der er sammensat af mere end 10 % støjende vogne
6. »støjsvagt tog«: et tog, der er sammensat af mindst 90 % støjsvage vogne
7. »meget støjsvage vogne og lokomotiver«: vogne og lokomotiver med støjemissioner, der er mindst 3 dB lavere end de relevante værdier i TSI støj
8. »præmie for moderniserede vogne«: en obligatorisk rabat i afgifterne for adgang til infrastruktur til jernbanevirksomheder, der anvender moderniserede vogne
9. »togpræmie«: en ikke-obligatorisk rabat til jernbanevirksomheder for hvert »støjsvagt tog«
10. »præmie for meget støjsvage vogne eller lokomotiver«: en ikke-obligatorisk rabat til jernbanevirksomheder for hver meget støjsvag vogn og hvert meget støjsvagt lokomotiv
11. »strafpræmie«: et ikke-obligatorisk afgiftstillæg til infrastrukturafgifter, som jernbanevirksomheder skal betale for hvert enkelt støjende tog.
Artikel 3
Ordning
1. På grundlag af de metoder, der angives i denne forordning, vedtager infrastrukturforvalteren en ordning, hvorved infrastrukturafgifterne differentieres afhængig af støjemissionerne, og ordningen finder anvendelse for alle jernbanevirksomheder. Anvendelsen af ordningen må ikke resultere i unødvendig konkurrenceforvridning mellem jernbanevirksomhederne eller indvirke negativt på godsjernbanesektorens overordnede konkurrenceevne.
2. Ordningen finder anvendelse indtil den 31. december 2021.
Artikel 4
Præmie for moderniserede vogne
1. Infrastrukturforvaltere skal indføre en præmie for jernbaneselskaber, der anvender moderniserede vogne. Præmieniveauet skal være ens på infrastrukturforvalterens samlede net og finde anvendelse for enhver moderniseret vogn.
2. Præmieniveauet skal beregnes ud fra antal vognaksler og antal kørte kilometer i en periode, der fastsættes af infrastrukturforvalteren.
3. Minimumsniveauet for præmien fastsættes til 0,0035 EUR pr. aksel-km.
4. Ved fastsættelsen af præmieniveauet kan infrastrukturforvalteren tage højde for inflation, vognes antal kørte kilometer og driftsudgifter i forbindelse med brugen af moderniserede vogne.
5. Præmieniveauet, der beregnes i henhold til stk. 3 og i givet fald stk. 4, fastsættes for mindst 1 års varighed.
6. Infrastrukturforvalterne kan beslutte at annullere eller nedsætte præmieniveauet med værdien af de omkostninger til modernisering af de vogne, for hvilke der allerede er udbetalt præmier til godtgørelse af moderniseringsomkostningerne.
Artikel 5
Togpræmie
1. Infrastrukturforvaltere kan indføre en præmie for jernbanevirksomheder, der kører med støjsvage tog.
2. Togpræmien skal finde anvendelse for hvert støjsvagt tog.
3. Præmiebeløbet for støjsvage tog må højst udgøre 50 % af den samlede værdi af præmier, der finder anvendelse for moderniserede vogne i dette tog beregnet efter artikel 4.
4. Præmien for støjsvage tog skal kumuleres med de præmier, der er omhandlet i artikel 4 og 6.
Artikel 6
Præmier for meget støjsvage vogne og lokomotiver
1. Infrastrukturforvaltere kan indføre en præmie for jernbanevirksomheder, der kører med meget støjsvage vogne og lokomotiver.
2. Præmier, der er omhandlet i stk. 1, finder anvendelse for hver meget støjsvag vogn og hvert meget støjsvagt lokomotiv.
3. Præmiebeløbet for hver meget støjsvag vogn og hvert meget støjsvagt lokomotiv, skal forholdsmæssigt svare til en nedbringelse af støjniveauerne under disse grænseværdier og må højst udgøre 50 % af værdien af den anvendte præmie for den moderniserede vogn beregnet efter artikel 4.
4. Præmien for meget støjsvage vogne og lokomotiver skal kumuleres med de præmier, der er omhandlet i artikel 4 og 5.
Artikel 7
Strafpræmier
1. Infrastrukturforvaltere kan indføre en strafpræmie for jernbanevirksomheder, der kører med støjende tog.
2. Strafpræmien skal finde anvendelse for hvert støjende tog.
3. Den samlede sum af strafpræmier, som betales i løbet af ordningens varighed, må ikke overstige summen af præmier, der er omhandlet i artikel 4, 5 og 6.
4. Infrastrukturforvalterne skal kunne undlade at anvende stk. 3, hvis der ikke opkræves lignende afgifter for omkostninger ved vejgodstransportens støjgener i overensstemmelse med EU-retten i den pågældende medlemsstat.
5. Uanset artikel 3 kan medlemsstaterne beslutte fortsat at anvende eller indføre en strafpræmie efter ordningens udløb på betingelse af, at en lignende foranstaltning anvendes på vejgodstransportsektoren i overensstemmelse med EU-retten.
6. Infrastrukturforvalteren må i forbindelse med beslutningen om at indføre en strafpræmie og fastsættelsen af dens niveau, alt efter omstændighederne og efter høring af de relevante interessenter, tage hensyn til følsomheden i det område, der berøres af godstogstrafikken, navnlig for så vidt angår den berørte befolknings størrelse og eksponering for jernbanestøj langs jernbanestrækningen.
Artikel 8
Administrative bestemmelser
1. Infrastrukturforvaltere er ansvarlige for at forvalte ordningen og herunder at føre regnskab over de finansielle strømme til og fra jernbanevirksomheder. De skal stille data vedrørende disse finansielle strømme til rådighed efter anmodning fra de kompetente nationale myndigheder i ordningens anvendelsesperiode og i de ti år, der følger efter ordningens ophør.
2. Infrastrukturforvaltere skal anvende eksisterende registre og andre tilgængelige instrumenter for at indsamle dokumentation for vognenes eller lokomotivernes status (behørigt moderniseret, støjsvage eller støjende, meget støjsvage).
3. Hvis de i stk. 2 omhandlede data ikke kan indhentes fra registre eller instrumenter, skal infrastrukturforvalteren anmode jernbanevirksomhederne om at godtgøre status for de vogne og lokomotiver, de agter at anvende.
For moderniserede vogne skal jernbanevirksomheden forelægge relevante tekniske eller økonomiske belæg for, at moderniseringen har fundet sted.
For støjsvage vogne skal jernbanevirksomheden forelægge en ibrugtagningstilladelse eller enhver anden tilsvarende dokumentation.
For meget støjsvage vogne og lokomotiver skal jernbanevirksomheden forelægge bevis for det lavere støjniveau og herunder i givet fald nærmere oplysninger om supplerende støjreducerende ændringer, der er udført.
4. Administrative foranstaltninger, der er opstillet på nationalt plan til forvaltning af de eksisterende ordninger, kan fortsat anvendes, så længe de er i overensstemmelse med denne forordning.
5. Ordningens administrationsomkostninger tages ikke i betragtning ved fastlæggelsen af præmie- og strafpræmieniveauet.
6. Infrastrukturforvaltere fra de medlemsstater, som anvender ordningen, skal samarbejde, navnlig om at forenkle og harmonisere de administrative procedurer, når der opkræves afgifter for omkostningerne ved støjgener, der forårsages af rullende materiel til godstransport, som fastsat ved denne forordning, herunder om formatet for den dokumentation, der er omhandlet i stk. 3.
Artikel 9
Underretning
1. Kommissionen skal have underretning om disse ordninger, inden de finder anvendelse.
2. Senest den 1. maj 2016 og senest den 1. maj hvert af de følgende år aflægger medlemsstaterne rapport til Kommissionen for det foregående kalenderår som minimum om følgende data:
a)
antal vogne, der var omfattet af præmier som omhandlet i artikel 4
b)
i givet fald antal vogne og lokomotiver omfattet af præmier som omhandlet i artikel 6
c)
i givet fald antal tog omfattet af præmier som omhandlet i artikel 5
d)
i givet fald antal tog, der var omfattet af strafpræmier
e)
antal kilometer, som moderniserede vogne har kørt i den pågældende medlemsstat
f)
overslag over antal kilometer kørt af henholdsvis støjsvage og støjende tog i den pågældende medlemsstat.
3. Efter anmodning fra Kommissionen skal der afgives yderligere data, hvis disse foreligger. Disse data kan omfatte:
a)
samlet præmiebeløb, der er tildelt moderniserede vogne, støjsvage tog og meget støjsvage vogne og lokomotiver
b)
samlet opkrævet strafpræmie
c)
gennemsnitligt præmie- og strafpræmiebeløb pr. aksel-km.
Artikel 10
Revision
1. Senest den 31. december 2018 skal Kommissionen evaluere gennemførelsen af ordningerne, navnlig om fremskridt mht. modernisering af vogne og forholdet mellem tildelte præmier og allerede betalte strafpræmier. Desuden skal Kommissionen evaluere virkningen af de indførte ordninger i henhold til nærværende forordning på godsjernbanesektorens samlede konkurrenceevne og videregivelsen af de incitamenter, der indføres med ordningen, fra jernbanevirksomheder til ihændehavere af godsvogne.
2. Under hensyntagen til resultaterne af denne evaluering kan Kommissionen om fornødent ændre denne forordning, herunder navnlig i forhold til minimumsniveauet for præmier.
Artikel 11
Eksisterende ordninger
1. Ordninger, der eksisterer på datoen for denne forordnings ikrafttræden, herunder kontrakter baseret på sådanne ordninger, kan fortsat anvendes indtil senest den 10. december 2016. Den ordning, der fastsættes ved nærværende forordning, kan først finde anvendelse, efter at de eksisterende ordninger er ophørt. Eksisterende ordninger kræves ikke ophævet, hvis infrastrukturforvalteren har bragt den eksisterende ordning og kontrakter på grundlag heraf i overensstemmelse med nærværende forordning senest den 11. december 2016.
2. Infrastrukturforvaltere fra medlemsstater, der havde indført ordninger som omhandlet i stk. 1, kan beslutte ikke at anvende artikel 3, stk. 2, så længe deres ordningers samlede varighed er mindst 6 år.
Artikel 12
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse fra den 16. juni 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. marts 2015.


Input:
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2013. december 5.)
a 2013-as ciprusi Newcastle-betegség leküzdését célzó biztonsági intézkedésekhez történő uniós pénzügyi hozzájárulásról
(az értesítés a C(2013) 8560. számú dokumentummal történt)
(Csak a görög nyelvű szöveg hiteles)
(2013/724/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az állat-egészségügyi kiadásokról szóló, 2009. május 25-i 2009/470/EK tanácsi határozatra (1) és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
A Newcastle-betegség a baromfik és egyéb fogságban élő madarak fertőző vírusos betegsége, amely jelentősen csökkenti a baromfitenyésztés jövedelmezőségét, megzavarva az Unión belüli kereskedelmet és a harmadik országokba irányuló exportot.
(2)
A Newcastle-betegség megjelenése esetén fennáll annak veszélye, hogy a kórokozó átterjed az érintett tagállamon belül más baromfigazdaságokra, illetve az élő baromfik vagy az azokból készült termékek kereskedelmén keresztül más tagállamokra és harmadik országokra is.
(3)
A 92/66/EGK tanácsi irányelv (2) intézkedéseket határoz meg, amelyeket a Newcastle-betegség kitörése esetén a tagállamoknak a vírus továbbterjedésének megelőzése érdekében haladéktalanul végre kell hajtaniuk.
(4)
Az Európai Parlament és a Tanács 966/2012/EU, Euratom rendelete (3) 84. cikkének megfelelően az uniós költségvetésből a kiadásokra vállalt kötelezettségeket meg kell előznie az intézmény vagy az intézmény által rájuk ruházott hatáskörökkel rendelkező hatóságok által elfogadott finanszírozási döntésnek, amely megállapítja a kiadásokkal járó intézkedések alapvető elemeit.
(5)
A 2009/470/EK határozat meghatározza azokat az eljárásokat, amelyek az egyes állat-egészségügyi intézkedésekhez - beleértve a biztonsági intézkedéseket is - nyújtható uniós pénzügyi hozzájárulást szabályozzák. Az említett határozat 3. cikkének (2) bekezdése, valamint 6. cikkének (2) bekezdése szerint a tagállamok a Newcastle-betegség felszámolását célzó bizonyos intézkedések költségeinek fedezésére pénzügyi hozzájárulásban részesülnek.
(6)
A 2009/470/EK határozat 3. cikkének (6) bekezdése meghatározza a tagállami költségeknek az uniós pénzügyi hozzájárulás által fedezhető százalékos arányát.
(7)
A Newcastle-betegség felszámolására irányuló biztonsági intézkedésekhez nyújtott uniós pénzügyi hozzájárulás kifizetését a 349/2005/EK bizottsági rendelet (4) szabályozza.
(8)
Cipruson megjelent a Newcastle-betegség. Ciprus a 92/66/EGK irányelvnek megfelelően intézkedéseket hozott a járvány megfékezésére.
(9)
A ciprusi hatóságok az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság keretein belül haladéktalanul tájékoztatták a Bizottságot és a többi tagállamot az uniós rendelkezésekkel összhangban bevezetett, a betegségek bejelentésére és felszámolására vonatkozó intézkedésekről és azok eredményéről.
(10)
A ciprusi hatóságok a 2009/470/EK határozat 3. cikkének (2) bekezdésében és a 349/2005/EK rendelet 6. cikkében előírt intézkedések tekintetében teljes mértékben eleget tettek valamennyi technikai és igazgatási kötelezettségüknek.
(11)
Az uniós hozzájárulás pontos összegét még nem lehet meghatározni ebben a szakaszban, mivel a kártalanítások költségeiről és az operatív kiadásokról nyújtott információk még csak a kiadások becsült értékét tartalmazzák.
(12)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Ciprusnak nyújtandó uniós pénzügyi hozzájárulás
(1) Az Unió pénzügyi hozzájárulást nyújt Ciprusnak azon költségei fedezéséhez, amelyek a Cipruson 2013-ban kitört Newcastle-betegség felszámolására a 2009/470/EK határozat 3. cikkének (2) bekezdése és 6. cikkének (2) bekezdése szerint meghozott intézkedései során felmerültek.
(2) Az (1) bekezdésben említett pénzügyi hozzájárulás összege egy későbbi, a 2009/470/EK határozat 40. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárás szerint elfogadott határozatban kerül megállapításra.
2. cikk
A kifizetés szabályai
Az 1. cikk (1) bekezdésében előírt uniós pénzügyi hozzájárulás részeként Ciprus részére a 2013. évre első részletként 250 000 EUR kerül kifizetésre.
3. cikk
Címzett
Ennek a határozatnak a Ciprusi Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2013. december 5-én.


Input:
DECYZJA WYKONAWCZA KOMISJI
z dnia 6 listopada 2013 r.
zezwalająca na wprowadzenie do obrotu, na podstawie rozporządzenia (WE) nr 1829/2003 Parlamentu Europejskiego i Rady, produktów zawierających genetycznie zmodyfikowaną kukurydzę MON 89034 × 1507 × MON88017 × 59122 (MON-89Ø34-3 × DAS-Ø15Ø7-1 × MON-88Ø17-3 × DAS-59122-7) składających się z niej lub z niej wyprodukowanych, czterech pokrewnych rodzajów zmodyfikowanej genetycznie kukurydzy łączących trzy różne pojedyncze modyfikacje genetyczne (MON89034 × 1507 × MON88017 (MON-89Ø34-3 × DAS-Ø15Ø7-1 × MON-88Ø17-3), MON89034 × 1507 × 59122 (MON-89Ø34-3 × DAS-Ø15Ø7-1 × DAS-59122-7), MON89034 × MON88017 × 59122 (MON-89Ø34-3 × MON-88Ø17-3 × DAS-59122-7), 1507 × MON 88017 × 59122 (DAS-Ø15Ø7-1 × MON-88Ø17-3 × DAS-59122-7)) oraz czterech pokrewnych rodzajów zmodyfikowanej genetycznie kukurydzy łączących dwie różne pojedyncze modyfikacje (MON89034 × 1507 (MON-89Ø34-3 × DAS-Ø15Ø7-1), MON89034 × 59122 (MON-89Ø34-3 × DAS-59122-7), 1507 × MON88017 (DAS-Ø15Ø7-1 × MON-88Ø17-3), MON 88017 × 59122 (MON-88Ø17-3 × DAS-59122-7))
(notyfikowana jako dokument nr C(2013) 4755)
(Jedynie teksty w języku angielskim, francuskim i niderlandzkim są autentyczne)
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
(2013/650/UE)
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie (WE) nr 1829/2003 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 22 września 2003 r. w sprawie genetycznie zmodyfikowanej żywności i paszy (1), w szczególności jego art. 7 ust. 3 i art. 19 ust. 3,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
W dniu 24 października 2008 r. przedsiębiorstwo Dow AgroSciences Ltd reprezentujące przedsiębiorstwo Dow AgroSciences LLC oraz przedsiębiorstwo Monsanto Europe SA reprezentujące przedsiębiorstwo Monsanto Company zwróciły się, zgodnie z art. 5 i 17 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003, do właściwych organów Republiki Czeskiej z wnioskiem o wprowadzenie do obrotu żywności, składników żywności oraz pasz zawierających genetycznie zmodyfikowaną kukurydzę MON89034 × 1507 × MON88017 × 59122, składających się z niej lub z niej wyprodukowanych („wniosek”). Wniosek obejmował ponadto wszystkie możliwe kombinacje pojedynczych modyfikacji genetycznych wchodzących w skład kukurydzy MON89034 × 1507 × MON88017 × 59122.
(2)
Wniosek obejmował również wprowadzenie do obrotu produktów innych niż żywność i pasza, zawierających rzeczone rodzaje genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy lub z nich się składających, do takich samych zastosowań jak każda inna kukurydza, z wyjątkiem uprawy. Dlatego też do wniosku, zgodnie art. 5 ust. 5 i art. 17 ust. 5 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003, załączono dane i informacje wymagane na podstawie załączników III i IV do dyrektywy Parlamentu Europejskiego i Rady 2001/18/WE z dnia 12 marca 2001 r. w sprawie zamierzonego uwalniania do środowiska organizmów zmodyfikowanych genetycznie i uchylającej dyrektywę Rady 90/220/EWG (2), a także informacje i wnioski dotyczące oceny ryzyka przeprowadzonej według zasad określonych w załączniku II do dyrektywy 2001/18/WE. Wniosek zawiera również plan monitorowania skutków dla środowiska zgodny z załącznikiem VII do dyrektywy 2001/18/WE.
(3)
Rośliny upraw zmodyfikowanych genetycznie, które zawierają co najmniej dwie różne pojedyncze modyfikacje genetyczne, zwane są złożonymi modyfikacjami genetycznymi. Zbiory złożonych modyfikacji genetycznych kukurydzy wykazują szczególne cechy wynikające z biologii reprodukcyjnej kukurydzy. Jeśli na przykład uprawiany jest materiał siewny złożonej modyfikacji genetycznej kukurydzy o czterech różnych pojedynczych modyfikacjach genetycznych, to zbiory będące rezultatem takiej uprawy obejmować będą nie tylko ziarna zawierające wszystkie cztery różne modyfikacje genetyczne, ale także ziarna zawierające jedynie jedną, dwie lub trzy różne pojedyncze modyfikacje genetyczne oraz ziarna niezawierające żadnej z tych czterech pojedynczych modyfikacji genetycznych (negatywne segreganty).
(4)
Każdy rodzaj kukurydzy zmodyfikowanej genetycznie zawierającej pojedynczą modyfikację genetyczną oraz każdą kombinację pojedynczych modyfikacji genetycznych należy uznać za odrębne GMO w rozumieniu art. 3 ust. 1 i art. 15 ust. 1 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003. Zgodnie z art. 4 ust. 2 oraz art. 16 ust. 2 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003 GMO do użytku spożywczego, o którym mowa w art. 3 ust. 1, ani GMO do użytku paszowego, o którym mowa w art. 15 ust. 1, nie wolno wprowadzać do obrotu, o ile nie są one objęte zezwoleniem wydanym zgodnie z tym rozporządzeniem. Należy zatem zapewnić, by wraz z udzieleniem zezwolenia na daną złożoną modyfikację genetyczną wydano zezwolenie na wszystkie możliwe kombinacje pojedynczych modyfikacji genetycznych wchodzących w jej skład.
(5)
Warunkiem koniecznym dla przeprowadzenia oceny ryzyka złożonej modyfikacji genetycznej jest ocena ryzyka pojedynczych modyfikacji genetycznych wchodzących w jej skład. Na cztery pojedyncze modyfikacje genetyczne, z których składa się kukurydza MON89034 × 1507× MON88017 × 59122, wydano już zezwolenie (3).
(6)
W dniu 27 września 2010 r. Europejski Urząd ds. Bezpieczeństwa Żywności („EFSA”) opublikował pozytywną opinię zgodnie z art. 6 i 18 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003 (4). Opinia ta obejmuje kukurydzę MON89034 × 1507 × MON88017 × 59122 i jedynie te kombinacje pojedynczych modyfikacji genetycznych, które obecne były w odmiennych roślinach potomnych. EFSA uznał, że (i) kukurydza MON89034 × 1507 × MON88017 × 59122 jest równie bezpieczna, jak jej niezmodyfikowany genetycznie odpowiednik pod względem potencjalnego wpływu na zdrowie ludzi i zwierząt lub na środowisko; oraz (ii) nie ma powodów biologicznych pozwalających przypuszczać, by jakakolwiek z subkombinacji pochodzących z tej złożonej modyfikacji genetycznej w odmiennych roślinach potomnych tej modyfikacji dawała powody do obaw w kontekście swojego zamierzonego zastosowania.
(7)
W dniu 10 listopada 2011 r. EFSA uzupełnił na wniosek Komisji swoją uprzednią opinię w celu objęcia wszystkich kombinacji pojedynczych modyfikacji genetycznych niezależnie od ich pochodzenia. Panel GMO przy EFSA uznał za mało prawdopodobne, by jakiekolwiek kombinacje pojedynczych modyfikacji genetycznych MON89034, 1507, MON88017 oraz 59122 miały negatywny wpływ na zdrowie ludzi i zwierząt lub na środowisko w kontekście ich zamierzonych zastosowań (5).
(8)
W swoich opiniach EFSA rozpatrzył wszystkie szczegółowe pytania i wątpliwości zgłaszane przez państwa członkowskie w ramach konsultacji z właściwymi organami krajowymi, przewidzianych w art. 6 ust. 4 i art. 18 ust. 4 wspomnianego rozporządzenia.
(9)
Ponadto EFSA uznał złożony przez wnioskodawców plan monitorowania skutków dla środowiska, obejmujący plan ogólnego nadzoru, za zgodny z zamierzonymi zastosowaniami objętymi niniejszą decyzją.
(10)
Złożone modyfikacje genetyczne kukurydzy MON89034 × MON88017 i kukurydzy 1507 × 59122 łączą dwie specyficzne pojedyncze modyfikacje genetyczne składające się na kukurydzę MON89034 × 1507 × MON88017 × 59122. Na te złożone modyfikacje genetyczne wydano już zezwolenie (6). Pismem z dnia 13 marca 2013 r. wnioskodawcy wyjaśnili, że wniosek nie obejmuje już tych rodzajów zmodyfikowanej genetycznie kukurydzy.
(11)
W związku z powyższym należy wydać zezwolenie.
(12)
Każdemu organizmowi zmodyfikowanemu genetycznie należy przypisać niepowtarzalny identyfikator zgodnie z rozporządzeniem Komisji (WE) nr 65/2004 z dnia 14 stycznia 2004 r. ustanawiającym system ustanawiania oraz przypisywania niepowtarzalnych identyfikatorów organizmom zmodyfikowanym genetycznie (7).
(13)
Według opinii EFSA nie są konieczne żadne szczególne wymagania dotyczące etykietowania żywności, składników żywności i pasz zawierających kukurydzę MON89034 × 1507 × MON88017 × 59122, składających się z niej lub z niej wyprodukowanych, z wyjątkiem wymogów ustanowionych w art. 13 ust. 1 i w art. 25 ust. 2 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003, w tym wszystkie możliwe kombinacje pojedynczych modyfikacji genetycznych wchodzących w skład kukurydzy. Aby zapewnić jednak wykorzystanie produktów w granicach zezwolenia przewidzianego w niniejszej decyzji, etykiety paszy zawierającej organizmy genetycznie zmodyfikowane lub składającej się z nich oraz etykiety produktów innych niż żywność i pasza, zawierających organizmy genetycznie zmodyfikowane lub składających się z nich, w odniesieniu do których złożono wniosek o zezwolenie, powinny zostać uzupełnione o wyraźne wskazanie, że danych produktów nie wolno stosować do celów uprawy.
(14)
W art. 4 ust. 6 rozporządzenia (WE) nr 1830/2003 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 22 września 2003 r. dotyczącego możliwości śledzenia i etykietowania organizmów zmodyfikowanych genetycznie oraz możliwości śledzenia żywności i produktów paszowych wyprodukowanych z organizmów zmodyfikowanych genetycznie i zmieniającego dyrektywę 2001/18/WE (8) określono wymogi dotyczące etykietowania produktów zawierających GMO lub składających się z nich. Wymogi dotyczące możliwości śledzenia produktów zawierających organizmy zmodyfikowane genetycznie lub składających się z nich zawarto w art. 4 ust. 1-5, natomiast wymogi dotyczące możliwości śledzenia żywności i paszy wyprodukowanych z organizmów zmodyfikowanych genetycznie ustanowiono w art. 5 tego rozporządzenia.
(15)
Posiadacze zezwolenia powinni składać coroczne sprawozdania z realizacji i wyników działań przewidzianych w planie monitorowania skutków dla środowiska. Wyniki te należy przedstawiać zgodnie z decyzją Komisji 2009/770/WE z dnia 13 października 2009 r. ustanawiającą standardowe formaty sprawozdań na potrzeby przedstawiania wyników monitorowania zamierzonego uwalniania do środowiska organizmów zmodyfikowanych genetycznie jako produktów lub w ich składzie w celu wprowadzania do obrotu, zgodnie z dyrektywą 2001/18/WE Parlamentu Europejskiego i Rady (9).
(16)
Opinie wydane przez EFSA nie uzasadniają nałożenia specjalnych warunków lub ograniczeń na wprowadzanie do obrotu lub specjalnych warunków lub ograniczeń dotyczących wykorzystania produktu i obchodzenia się z nim, w tym wymagań monitorowania po wprowadzeniu do obrotu z przeznaczeniem na żywność i pasze, czy też specjalnych warunków dotyczących ochrony poszczególnych ekosystemów/środowiska naturalnego lub poszczególnych obszarów geograficznych, przewidzianych w art. 6 ust. 5 lit. e) oraz art. 18 ust. 5 lit. e) rozporządzenia (WE) nr 1829/2003.
(17)
Wszelkie stosowne informacje dotyczące zezwolenia na te produkty powinny zostać wprowadzone do wspólnotowego rejestru genetycznie zmodyfikowanej żywności i paszy zgodnie z rozporządzeniem (WE) nr 1829/2003.
(18)
Niniejszą decyzję należy przekazać stronom Protokołu kartageńskiego o bezpieczeństwie biologicznym do Konwencji o różnorodności biologicznej za pośrednictwem Systemu Wymiany Informacji o Bezpieczeństwie Biologicznym, zgodnie z art. 9 ust. 1 i art. 15 ust. 2 lit. c) rozporządzenia (WE) nr 1946/2003 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 15 lipca 2003 r. w sprawie transgranicznego przemieszczania organizmów genetycznie zmodyfikowanych (10).
(19)
Niniejszą decyzją udziela się zezwolenia na wprowadzenie do obrotu produktów zgodnie z zakresem wniosku. Niniejsza decyzja nie obejmuje jednak pojedynczych modyfikacji genetycznych oraz tych kombinacji pojedynczych modyfikacji genetycznych, które dopuszczono decyzjami 2005/772/WE, 2006/197/WE, 2007/702/WE, 2009/813/WE, 2009/814/WE, 2010/432/UE, 2011/365/UE i 2011/366/UE. Podmioty powinny zatem zwrócić uwagę na fakt, że zgodnie z art. 4 ust. 2 lub art. 16 ust. 2 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003 wszystkie GMO (pojedyncze modyfikacje genetyczne oraz kombinacje pojedynczych modyfikacji genetycznych) wchodzące w skład zbiorów kukurydzy MON89034 × 1507 × MON88017 × 59122 lub zbiorów jednej z pozostałych złożonych modyfikacji genetycznych objętych niniejszą decyzją, muszą być przedmiotem zezwolenia, jeśli zbiory te mają być wprowadzone do obrotu. Jeśli zezwolenie na jeden z GMO wchodzących w skład zbiorów kukurydzy MON89034 × 1507 × MON88017 × 59122 lub zbiorów jednej z pozostałych złożonych modyfikacji genetycznych objętych niniejszą decyzją wygasa, a nie przedłożono wniosku o odnowienie, lub jeśli zezwolenie zawieszono lub cofnięto, nie wolno wprowadzać produktów z tych zbiorów do obrotu.
(20)
Przeprowadzono konsultacje z wnioskodawcami w sprawie środków przewidzianych w niniejszej decyzji.
(21)
Stały Komitet ds. Łańcucha Żywnościowego i Zdrowia Zwierząt nie wydał opinii w terminie ustalonym przez przewodniczącego Komitetu. Uznano, że niezbędny jest akt wykonawczy, i przewodniczący przedłożył komitetowi odwoławczemu projekt aktu wykonawczego do dalszego rozpatrzenia. Komitet odwoławczy nie wydał opinii,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
Organizm zmodyfikowany genetycznie i niepowtarzalne identyfikatory
Jak przewidziano w rozporządzeniu (WE) nr 65/2004, przypisuje się następujące niepowtarzalne identyfikatory:
a)
dla genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) MON89034 × 1507 × MON 88017 × 59122:
niepowtarzalny identyfikator MON-89Ø34-3 × DAS-Ø15Ø7-1 × MON-88Ø17-3 × DAS-59122-7;
b)
dla genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) MON89034 × 1507 × MON 88017:
niepowtarzalny identyfikator MON-89Ø34-3 × DAS-Ø15Ø7-1 × MON-88Ø17-3;
c)
dla genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) MON 89034 × 1507 × 59122:
niepowtarzalny identyfikator MON-89Ø34-3 × DAS-Ø15Ø7-1 × DAS-59122-7;
d)
dla genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) MON 89034 × MON88017 × 59122:
niepowtarzalny identyfikator MON-89Ø34-3 × MON-88Ø17-3 × DAS-59122-7;
e)
dla genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) 1507 × MON 88017 × 59122:
niepowtarzalny identyfikator DAS-Ø15Ø7-1 × MON-88Ø17-3 × DAS-59122-7;
f)
dla genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) MON 89034 × 1507:
niepowtarzalny identyfikator MON-89Ø34-3 × DAS-Ø15Ø7-1;
g)
dla genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) MON 89034 × 59122:
niepowtarzalny identyfikator MON-89Ø34-3 × DAS-59122-7;
h)
dla genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) MON 1507 × MON 88017:
niepowtarzalny identyfikator DAS-Ø15Ø7-1 × MON-88Ø17-3;
i)
dla genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) MON 88017 × 59122:
niepowtarzalny identyfikator MON-88Ø17-3 × DAS-59122-7.
Te rodzaje genetycznie zmodyfikowanej kukurydzy (Zea mays L.) określono w lit. b) załącznika do niniejszej decyzji.
Artykuł 2
Zezwolenie
Niniejszym udziela się zezwolenia na wprowadzanie do obrotu, do celów art. 4 ust. 2 i art. 16 ust. 2 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003, zgodnie z warunkami określonymi w niniejszej decyzji, następujących produktów:
a)
żywności i składników żywności zawierających GMO określone przypisanym do niego niepowtarzalnym identyfikatorem, o którym mowa w art. 1, składających się z takiego GMO lub z niego wyprodukowanych;
b)
paszy zawierającej GMO określone przypisanym do niego niepowtarzalnym identyfikatorem, o którym mowa w art. 1, składającej się z takiego GMO lub z niego wyprodukowanej;
c)
GMO określonego przypisanym do niego niepowtarzalnym identyfikatorem, o którym mowa w art. 1, w produktach zawierających takie GMO lub składających się z niego, do wszelkich zastosowań innych niż zastosowania wymienione w lit. a) i b) z wyjątkiem uprawy.
Artykuł 3
Etykietowanie
1. Zgodnie z wymogami dotyczącymi etykietowania, określonymi w art. 13 ust. 1 i art. 25 ust. 2 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003 oraz w art. 4 ust. 6 rozporządzenia (WE) nr 1830/2003 „nazwą organizmu” jest „kukurydza”.
2. Na etykietach i w dokumentach dołączonych do produktów zawierających GMO określone przypisanym do niego niepowtarzalnym identyfikatorem, o którym mowa w art. 1, lub składających się z niego, z wyjątkiem produktów, o których mowa w art. 2 lit. a), zamieszcza się zwrot „nieprzeznaczone do uprawy”.
Artykuł 4
Monitorowanie skutków dla środowiska
1. Posiadacze zezwolenia zapewniają wprowadzenie i realizację planu monitorowania skutków dla środowiska, określonego w lit. h) załącznika.
2. Posiadacze zezwolenia składają Komisji coroczne sprawozdania z realizacji i wyników działań przewidzianych w planie monitorowania, zgodnie z decyzją 2009/770/WE.
Artykuł 5
Rejestr wspólnotowy
Informacje zawarte w załączniku do niniejszej decyzji wprowadza się do unijnego rejestru genetycznie zmodyfikowanej żywności i paszy zgodnie z art. 28 rozporządzenia (WE) nr 1829/2003.
Artykuł 6
Posiadacze zezwolenia
1. Posiadaczami zezwoleń są:
a)
Dow AgroSciences Ltd, Zjednoczone Królestwo, reprezentujący Dow AgroSciences LLC, Stany Zjednoczone Ameryki; oraz
b)
Monsanto Europe S. A., Belgia, reprezentujący Monsanto Company, Stany Zjednoczone Ameryki.
2. Obaj posiadacze zezwolenia są zobowiązani do wypełniania obowiązków posiadaczy zezwoleń określonych w niniejszej decyzji i w rozporządzeniu (WE) nr 1829/2003.
Artykuł 7
Okres ważności
Niniejszą decyzję stosuje się przez 10 lat od daty jej notyfikacji.
Artykuł 8
Adresaci
Niniejsza decyzja skierowana jest do:
a)
Dow AgroSciences Ltd, European Development Centre, 3B Park Square, Milton Park, Abingdon, Oxon OX14 4RN, Zjednoczone Królestwo; oraz
b)
Monsanto Europe SA, Avenue de Tervuren 270-272, 1150 Brussels, Belgia.
Sporządzono w Brukseli dnia 6 listopada 2013 r.


Input:
РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1006/2012 НА КОМИСИЯТА
от 25 октомври 2012 година
за одобрение на промени, които не са минимални, в спецификацията на название, вписано в регистъра на защитените наименования за произход и на защитените географски указания [Carne de Ávila (ЗГУ)]
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (1), и по-специално член 7, параграф 4, първа алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 9, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) № 510/2006 Комисията разгледа заявката на Испания за одобрение на промените в някои елементи от спецификацията на защитеното географско указание „Carne de Ávila“, регистрирано по силата на Регламент (ЕО) № 1107/96 на Комисията (2).
(2)
Предвид това, че по смисъла на член 9 от Регламент (ЕО) № 510/2006 въпросните промени не са минимални, Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз (3) заявката за промени в съответствие с член 6, параграф 2, първа алинея от горепосочения регламент. Тъй като Комисията не е получила възражения съгласно член 7 от Регламент (ЕО) № 510/2006, промените следва да бъдат одобрени,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Одобряват се публикуваните в Официален вестник на Европейския съюз промени в спецификацията, свързана с посоченото в приложението към настоящия регламент название.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 25 октомври 2012 година.


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 520/2013 VAN DE COMMISSIE
van 6 juni 2013
tot vaststelling van de forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruit
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („integrale-GMO-verordening”) (1),
Gezien Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 van de Commissie van 7 juni 2011 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad, wat de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit betreft (2), en met name artikel 136, lid 1,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 zijn, op grond van de resultaten van de multilaterale handelsbesprekingen van de Uruguayronde, de criteria vastgesteld aan de hand waarvan de Commissie voor de producten en de perioden die in bijlage XVI, deel A, bij die verordening zijn vermeld, de forfaitaire waarden bij invoer uit derde landen vaststelt.
(2)
De forfaitaire invoerwaarde wordt elke dag berekend overeenkomstig artikel 136, lid 1, van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011, met inachtneming van de variabele gegevens voor die dag. Bijgevolg moet deze verordening in werking treden op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De in artikel 136 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 bedoelde forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld in de bijlage bij de onderhavige verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 6 juni 2013.


Input:
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 256/2014
av den 26 februari 2014
om anmälan till kommissionen av projekt för investeringar i energiinfrastruktur inom Europeiska unionen, om ersättning av rådets förordning (EU, Euratom) nr 617/2010 och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 736/96
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 194,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Att skapa en övergripande bild av hur investeringarna i unionens energiinfrastruktur utvecklas är avgörande för utvecklingen av unionens energipolitik och för att kommissionen ska kunna utföra sina uppgifter på energiområdet. Tillgång till regelbundna, aktuella uppgifter och regelbunden, aktuell information bör ge kommissionen möjlighet att göra nödvändiga jämförelser och bedömningar och att föreslå de åtgärder som behövs på grundval av korrekta siffror och analyser, exempelvis avseende den framtida jämvikten mellan tillgång och efterfrågan på energi.
(2)
Under senare år har situationen på energiområdet inom och utanför unionen förändrats radikalt och investeringar i energiinfrastruktur är därför avgörande för att trygga unionens energiförsörjning, för att den inre marknaden ska fungera och för att den övergång till ett koldioxidsnålt energisystem som unionen har påbörjat ska kunna genomföras.
(3)
Den nya situationen på energiområdet kräver stora investeringar i alla typer av infrastruktur i alla energisektorer, men också utveckling av nya typer av infrastruktur och spridning av ny teknik på marknaden. Liberaliseringen av energisektorn och den fortsatta integreringen av den inre marknaden ger de ekonomiska aktörerna en mer framträdande roll när det gäller investeringar. Samtidigt kommer nya politiska krav, t.ex. mål i fråga om bränsleblandning, att förändra medlemsstaternas politik när det gäller att främja ny och/eller modernare energiinfrastruktur.
(4)
I detta sammanhang bör investeringarna i unionens energiinfrastruktur beaktas i högre grad, inte minst om man vill kunna förutse problem, främja bästa praxis och införa större öppenhet och insyn i fråga om den framtida utvecklingen av unionens energisystem.
(5)
Därför bör kommissionen, och särskilt dess observationsgrupp för energimarknaden, ha tillgång till korrekta uppgifter och korrekt information om investeringsprojekt, inbegripet projekt för avveckling, för de viktigaste delarna av unionens energisystem.
(6)
Uppgifter och information om den förväntade utvecklingen av produktions-, överförings- och lagringskapacitet och om projekt inom olika energisektorer är av intresse för unionen och av vikt för framtida investeringar. Det är därför nödvändigt att se till att kommissionen underrättas om investeringsprojekt där arbetet med uppförande eller avveckling redan har inletts eller för vilka ett slutgiltigt investeringsbeslut har tagits.
(7)
Enligt artiklarna 41 och 42 i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratomfördraget) är företag skyldiga att anmäla sina investeringsprojekt. Sådan information måste särskilt kompletteras med regelbunden rapportering om genomförandet av investeringsprojekt. Denna kompletterande rapportering påverkar inte tillämpningen av artiklarna 41-44 i Euratomfördraget. Man bör emellertid undvika att belasta företagen med dubbla bördor.
(8)
För att ge kommissionen en samstämmig bild av utvecklingen av unionens energisystem som helhet behövs harmoniserade rapporteringsregler för investeringsprojekt, grundade på uppdaterade kategorier för de officiella uppgifter och den information som medlemsstaterna ska översända.
(9)
I detta syfte bör medlemsstaterna till kommissionen anmäla uppgifter och information om investeringsprojekt avseende energiinfrastruktur som planeras eller håller på att genomföras på deras territorium och som rör produktion, lagring och transport av olja, naturgas, el, inklusive el producerad från förnybara energikällor, el från stenkol och brunkol och parallell generering av el och nyttiggjord värme, produktion av biodrivmedel och avskiljning, transport och lagring av koldioxid. Medlemsstaterna bör också till kommissionen anmäla uppgifter och information om investeringsprojekt som rör sammankopplingar för el och gas med tredjeländer. De berörda företagen bör vara skyldiga att anmäla sådana uppgifter och sådan information till den berörda medlemsstaten.
(10)
Med tanke på tidsaspekterna för investeringsprojekt inom energisektorn bör rapportering vartannat år vara tillräcklig.
(11)
I syfte att undvika oproportionella administrativa bördor och för att minimera kostnaderna för medlemsstaterna och företagen, i synnerhet små och medelstora företag, bör denna förordning ge möjlighet att undanta medlemsstater och företag från rapporteringsskyldigheten om jämförbar information redan har delgetts kommissionen enligt unionsrättsakter som är specifika för energisektorn och som syftar till att uppnå målen att skapa konkurrenskraftiga energimarknader i unionen och att göra unionens energisystem hållbart och att trygga energiförsörjningen i unionen. All överlappning i fråga om den rapporteringsskyldighet som anges i det tredje paketet om den inre marknaden för el och naturgas bör därför undvikas. För att minska rapporteringsbördan bör kommissionen stödja medlemsstaterna genom att klarlägga i vilka fall den anser att de uppgifter och den information som redan anmälts till den med stöd av andra rättsakter uppfyller kraven i denna förordning.
(12)
Kommissionen, och särskilt dess observationsgrupp för energimarknaden, bör kunna vidta alla lämpliga åtgärder för att behandla uppgifter och för att förenkla och säkra anmälan av uppgifter, och i synnerhet att använda integrerade it-redskap och it-förfaranden, vilket bör garantera att de uppgifter eller den information som anmäls till kommissionen förblir konfidentiella.
(13)
Skyddet av enskilda personer med avseende på medlemsstaternas behandling av personuppgifter regleras av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (3) och skyddet av enskilda personer med avseende på kommissionens behandling av personuppgifter regleras av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (4). Denna förordning påverkar inte de bestämmelserna.
(14)
Medlemsstaterna, eller de enheter som de delegerat uppgiften till, och kommissionen ska behandla kommersiellt känsliga uppgifter och kommersiellt känslig information konfidentiellt. Därför bör medlemsstaterna eller de enheter som de delegerat uppgiften till, med undantag för uppgifter och information rörande gränsöverskridande överföringsprojekt, aggregera sådana uppgifter och sådan information på nationell nivå innan de överlämnas till kommissionen. Vid behov ska kommissionen aggregera uppgifterna i ytterligare steg så att inga detaljer om enskilda företag eller anläggningar avslöjas eller indirekt kan härledas.
(15)
Kommissionen, och i synnerhet dess observationsgrupp för energimarknaden, bör regelbundet tillhandahålla en sektorsövergripande analys av den strukturella utvecklingen av och framtidsutsikterna för unionens energisystem och i förekommande fall en mer detaljerad analys av vissa aspekter av detta energisystem. Denna analys bör särskilt bidra till att öka energitryggheten genom att identifiera eventuella luckor i infrastruktur och investeringar, i syfte att uppnå jämvikt mellan tillgång och efterfrågan på energi. Analysen bör även utgöra ett bidrag till en diskussion om energiinfrastruktur på unionsnivå och bör därför vidarebefordras till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och göras tillgänglig för berörda parter.
(16)
Kommissionens sektorsövergripande analys, tillsammans med de uppgifter och den information som kommissionen offentliggör med stöd av denna förordning, kommer att bli till nytta för de små och medelstora företagens investeringsplanering.
(17)
Kommissionen kan bistås av experter från medlemsstaterna eller andra kvalificerade experter, i syfte att utveckla ett gemensamt sätt att se på potentiella infrastrukturluckor och därmed förknippade risker och främja öppenhet och insyn i fråga om framtida utveckling, något som är av särskilt intresse för nya aktörer på marknaden.
(18)
Denna förordning bör ersätta rådets förordning (EU, Euratom) nr 617/2010 (5), som ogiltigförklarades av Europeiska unionens domstol den 6 september 2012 (6) och som skulle ha fortsatt verkan till dess att en ny förordning har trätt i kraft. I och med att denna förordning träder i kraft bör domstolens ogiltigförklaring av förordning (EU, Euratom) nr 617/2010 få verkan. Ytterligare bör rådets förordning (EG) nr 736/96 (7), som upphävdes genom den ogiltigförklarade förordning (EU, Euratom) nr 617/2010, upphävas genom denna förordning.
(19)
Formen för och de tekniska bestämmelserna i anmälan till kommissionen av uppgifter och information om investeringsprojekt inom energiinfrastruktur fastställs i kommissionens förordning (EU, Euratom) nr 833/2010 (8). Förordning (EU, Euratom) nr 833/2010 bör fortsätta att vara tillämplig, till dess revidering, som kommer att följa på antagandet av denna förordning.
(20)
Eftersom målen för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av deras omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. Genom denna förordning inrättas gemensamma ramar för anmälan till kommissionen av uppgifter och information om projekt för investeringar i energiinfrastruktur inom sektorerna för olja, naturgas, el, däribland el från förnybara källor, el från stenkol och brunkol och parallell generering av el och nyttiggjord värme, liksom om investeringsprojekt som avser produktion av biodrivmedel samt avskiljning, transport och lagring av koldioxid som produceras i dessa sektorer.
2. Denna förordning ska vara tillämplig på investeringsprojekt av de typer som förtecknas i bilagan, där arbetet med uppförande eller avveckling redan har inletts eller för vilka ett slutgiltigt investeringsbeslut har tagits.
Medlemsstaterna får dessutom lämna in eventuella uppskattade uppgifter eller preliminär information om investeringsprojekt av de typer som anges i bilagan där arbetet med uppförande enligt planeringen ska inledas inom fem år och om sådana som enligt planeringen ska avvecklas inom tre år men där inget slutgiltigt investeringsbeslut har tagits.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
1. infrastruktur: alla slag av anläggningar eller delar av en anläggning som används inom produktion, överföring och lagring, inklusive sammankopplingar mellan unionen och tredjeländer,
2. investeringsprojekt: projekt som syftar till att
3. slutgiltigt investeringsbeslut: beslut fattat på företagsnivå om att definitivt öronmärka medel för ett projekts investeringsfas.
4. investeringsfas: den fas då uppförande eller avveckling sker och då kapitalkostnader uppstår; investeringsfasen omfattar inte planeringsfasen.
5. planeringsfas: den fas då genomförandet av projektet förbereds och som när det är lämpligt inbegriper en genomförbarhetsstudie, förberedande och tekniska utredningar, erhållande av licenser och tillstånd samt uppkomsten av kapitalkostnader.
6. investeringsprojekt under uppförande: investeringsprojekt vars uppförande har påbörjats och för vilka kapitalkostnader har uppstått.
7. avveckling: det skede då infrastruktur permanent tas ur bruk.
8. produktion: elproduktion och bränslebearbetning, däribland biobränslen.
9. överföring: transport av energikällor, produkter eller koldioxid via ett nät, framför allt
10. avskiljning: avskiljning av koldioxid från industrianläggningar för lagring,
11. lagring: permanent eller tillfällig förvaring av energi eller energikällor i infrastruktur eller geologiska områden ovan eller under markytan eller inneslutning av koldioxid i geologiska formationer under markytan.
12. företag: fysisk eller juridisk person, privat eller offentlig, som beslutar om eller genomför investeringsprojekt.
13. energikällor:
i)
primära energikällor som olja, naturgas eller kol,
ii)
omvandlade energikällor såsom elektricitet,
iii)
förnybara energikällor, däribland vattenkraft, energi från biomassa och biogas, vindkraft, solenergi, tidvattenenergi, vågkraft och geotermisk energi, och
iv)
energiprodukter såsom raffinerade petroleumprodukter och biobränslen.
14. särskilt organ: organ som i enlighet med en unionsrättsakt som är specifik för energisektorn fått i uppdrag att utarbeta och anta unionsomfattande fleråriga utvecklingsplaner och investeringsplaner avseende energiinfrastruktur, till exempel det europeiska nätverket av systemansvariga för överföringssystemen för el (Entso-E) som avses i artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 714/2009 (9) och det europeiska nätverket av systemansvariga för överföringssystemen för gas (Entso-G) som avses i artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2009 (10).
15. aggregerade uppgifter: uppgifter som aggregeras på nivån av en eller flera medlemsstater,
Artikel 3
Anmälan av uppgifter
1. Utan att insamlings- och rapporteringsbördan får bli oproportionell, ska medlemsstaterna, eller de enheter som de delegerat uppgiften till, sammanställa alla uppgifter och all information som krävs enligt denna förordning från och med den 1 januari 2015 och därefter vartannat år.
De ska anmäla de uppgifter och den relevanta projektinformation som specificeras i denna förordning till kommissionen under 2015, som är det första rapporteringsåret, och därefter vartannat år. Anmälan ska ske i aggregerad form, utom när det gäller uppgifter och relevant information om projekt som avser överföring över gränserna.
Medlemsstaterna, eller de enheter som uppgiften delegerats till, ska anmäla aggregerade uppgifter och relevant projektinformation senast den 31 juli det aktuella rapporteringsåret.
2. Medlemsstater, eller de enheter som uppgiften delegerats till, ska undantas från de skyldigheter som anges i punkt 1, förutsatt att, och i den mån som, följande villkor uppfylls i överensstämmelse med unionsrättsakter för energisektorn eller Euratomfördraget:
a)
Berörda medlemsstater, eller de enheter som uppgiften delegerats till, har redan anmält uppgifter eller information till kommissionen som motsvarar kraven i denna förordning och angett anmälningsdatumet och den specifika rättsakt som berörs, eller
b)
ett särskilt organ har fått i uppgift att utarbeta en flerårig investeringsplan för energiinfrastruktur på unionsnivå och sammanställer för detta ändamål uppgifter och information som motsvarar kraven i denna förordning. I detta fall och med avseende på tillämpningen av denna förordning ska det särskilda organet anmäla alla relevanta uppgifter och all relevant information till kommissionen.
Artikel 4
Uppgiftskällor
De berörda företagen ska före den 1 juni varje rapporteringsår anmäla de uppgifter eller den information som avses i artikel 3 till de medlemsstater inom vars territorium de avser att verkställa investeringsprojekt, eller till de enheter som uppgiften delegerats till. De uppgifter eller den information som anmäls ska återspegla läget för investeringsprojekt per den 31 mars det aktuella rapporteringsåret.
Första stycket är dock inte tillämpligt på företag om den berörda medlemsstaten beslutar att tillämpa andra metoder för att tillhandahålla kommissionen uppgifter och information i enlighet med artikel 3, förutsatt att uppgifterna eller informationen är jämförbara och likvärdiga.
Artikel 5
Anmälans innehåll
1. I fråga om investeringsprojekt av de typer som förtecknas i bilagan ska den anmälan som avses i artikel 3 när det är lämpligt omfatta
a)
volymen för den planerade kapaciteten eller kapaciteten under uppförande,
b)
typ och väsentliga egenskaper avseende infrastruktur eller kapacitet på planeringsstadiet eller under uppförande, inklusive, i tillämpliga fall, platsen för projekt som avser överföring över gränserna,
c)
sannolikt år för idrifttagning,
d)
typ av energikälla,
e)
vilka anläggningar som kan sättas in vid energiförsörjningskriser, till exempel utrustning för omvänt flöde eller bränslebyte, och
f)
utrustning i system för avskiljning av koldioxid och ombyggnadsmekanismer för avskiljning och lagring av koldioxid.
2. När det gäller föreslagen avveckling av kapacitet ska den anmälan som föreskrivs i artikel 3 omfatta uppgifter om
a)
berörd infrastrukturs egenskaper och kapacitet, och
b)
sannolikt avvecklingsår.
3. Alla anmälningar enligt artikel 3 ska i förekommande fall inbegripa
a)
den totala volymen för den installerade produktions-, överförings- och lagringskapacitet som är tillgänglig vid ingången av det aktuella rapporteringsåret eller som varit ur drift längre än tre år, och
b)
relevant information om förseningar av och/eller hinder för genomförandet av ett investeringsprojekt, om medlemsstaterna, de enheter som uppgiften delegerats till eller det berörda särskilda organet förfogar över denna information.
Artikel 6
Uppgifters kvalitet och offentliggörande av dem
1. Medlemsstaterna, den enhet som uppgiften delegerats till eller, i förekommande fall, de särskilda organen ska ha som mål att säkerställa att de uppgifter och den information som de anmäler till kommissionen är av hög kvalitet, relevanta, korrekta, klara, aktuella och samstämmiga.
När det gäller en anmälan från särskilda organ får de uppgifter och den information som anmäls åtföljas av relevanta kommentarer från medlemsstaterna.
2. Kommissionen får offentliggöra aggregerade uppgifter och aggregerad information som lämnats i enlighet med denna förordning, framför allt när det gäller analyser av det slag som avses i artikel 10.3, förutsatt att inga detaljer om enskilda företag och anläggningar avslöjas eller kan härledas.
3. Medlemsstaterna, de enheter som de delegerat uppgiften till eller kommissionen ska samtliga behandla kommersiellt känsliga uppgifter och kommersiellt känslig information som de förfogar över på ett konfidentiellt sätt.
Artikel 7
Genomförandebestämmelser
Inom de gränser som fastställs genom denna förordning ska kommissionen senast den 10 juni 2014 anta de bestämmelser som är nödvändiga för genomförandet av förordningen när det gäller formen för och andra tekniska detaljer som avser anmälan av de uppgifter och den information som avses i artiklarna 3 och 5. Fram till dess ska förordning (EU, Euratom) nr 833/2010 fortfarande vara tillämplig.
Artikel 8
Uppgiftsbehandling
Kommissionen ska ansvara för utveckling, hantering och underhåll av samt värdskap för de it-resurser som krävs för att ta emot, lagra och eventuellt behandla uppgifter och information om energiinfrastruktur som anmäls enligt denna förordning.
Kommissionen ska också se till att de it-resurser som avses i första stycket garanterar att de uppgifter eller den information som anmäls till den enligt denna förordning förblir konfidentiell.
Artikel 9
Skydd av enskilda personer vid behandling av personuppgifter
Denna förordning påverkar inte tillämpningen av unionsrätten och ändrar framför allt inte medlemsstaternas skyldigheter när det gäller behandlingen av personuppgifter i enlighet med direktiv 95/46/EG eller de skyldigheter som åligger unionsinstitutionerna och unionsorganen enligt förordning (EG) nr 45/2001 när det gäller deras behandling av personuppgifter i tjänsten.
Artikel 10
Övervakning och rapportering
1. Kommissionen ska på grundval av de uppgifter och den information som lämnats och, i förekommande fall, andra uppgiftskällor - däribland uppgifter som kommissionen köpt - och med beaktande av relevanta analyser, exempelvis de fleråriga utvecklingsplanerna för gas- och elnäten, till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén vidarebefordra och vartannat år offentliggöra en sektorsövergripande analys av den strukturella utvecklingen och framtidsutsikterna för unionens energisystem. Denna analys ska framför allt syfta till
a)
identifiering av potentiella framtida skillnader mellan efterfrågan och tillgång på energi som är av betydelse för unionens energipolitik, också för den inre energimarknadens funktion, med tyngdpunkten förlagd till var någonstans i infrastrukturen för produktion och överföring som fel och brister kan komma att uppträda i framtiden,
b)
identifiering av investeringshinder och främjande av bästa praxis för att komma till rätta med dem, och
c)
ökad insyn för marknadsaktörer och potentiella marknadsaktörer.
På grundval av dessa uppgifter och denna information får kommissionen också tillhandahålla de särskilda analyser som anses vara nödvändiga eller lämpliga.
2. Kommissionen får vid utarbetandet av de analyser som avses i punkt 1 bistås av experter från medlemsstaterna och/eller andra experter samt av yrkesorganisationer med särskild sakkunskap inom det aktuella området.
Kommissionen ska ge alla medlemsstater möjlighet att kommentera utkasten till analyser.
3. Kommissionen ska diskutera analyserna med berörda parter, t.ex. Entso-E, Entso-G, gruppen för samordning av gasförsörjningen, gruppen för samordning på elområdet och samordningsgruppen för olja och petroleumprodukter.
Artikel 11
Översyn
Senast den 31 december 2016 ska kommissionen se över genomförandet av denna förordning och lägga fram en rapport om resultaten av denna översyn för Europaparlamentet och rådet. I översynen ska kommissionen bland annat utreda
a)
en eventuell utvidgning av tillämpningsområdet till att omfatta
i)
utvinning av gas, olja och kol,
ii)
terminaler för komprimerad naturgas,
iii)
ytterligare typer av lagring av el, och
b)
huruvida gränsvärdena för anläggningar för förnybar energi bör sänkas eller inte.
När kommissionen undersöker dessa alternativ ska den beakta behovet av att säkerställa jämvikt mellan den ökade administrativa bördan och nyttan av att erhålla ytterligare information.
Artikel 12
Upphävande
Förordning (EG) nr 736/96 ska upphävas från och med den 9 april 2014.
Artikel 13
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 26 februari 2014.


Input:
32013D0280
L 161/4
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
11.06.2013.
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
od 11. lipnja 2013.
o prikladnosti nadležnih tijela Sjedinjenih Američkih Država na temelju Direktive 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
(priopćena pod brojem dokumenta C(2013) 3402)
(Tekst značajan za EGP)
(2013/280/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o zakonskim revizijama godišnjih financijskih izvještaja i konsolidiranih financijskih izvještaja, kojom se mijenjaju direktive Vijeća 78/660/EEZ i 83/349/EEZ i stavlja izvan snage Direktiva Vijeća 84/253/EEZ (1), a posebno njezin članaka 47. stavak 3. prvi podstavak,
nakon savjetovanja s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka,
budući da:
(1)
U skladu s člankom 47. stavkom 1. i člankom 53. Direktive 2006/43/EZ, u slučaju inspekcija ili istraga ovlaštenih revizora ili revizorskih društava nadležna tijela država članica mogu dopustiti prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava nadležnim tijelima trećih zemalja samo ako je Komisija ta tijela proglasila prikladnima i ako su između njih i nadležnih tijela dotičnih država članica na temelju recipročnosti uspostavljeni radni aranžmani. Stoga je potrebno utvrditi koja su nadležna tijela trećih zemalja prikladna u svrhu prijenosa revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava nadležnim tijelima trećih zemalja.
(2)
Prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu nadležnih revizora ili revizorskih društava nadležnim tijelima trećih zemalja odražava značajan javni interes povezan s provedbom neovisnog javnog nadzora. Svaki takav prijenos nadležnih tijela država članica trebao bi se u skladu s time obavljati isključivo za potrebe obavljanja zadaća javnog nadzora, vanjskog osiguranja kvalitete rada i istraga revizora i revizorskih društava od strane nadležnih tijela dotične treće zemlje. Države članice trebale bi osigurati da bilateralni radni aranžmani koji omogućuju prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu revizora ili revizorskih društava između njihovih nadležnih tijela i nadležnih tijela Sjedinjenih Američkih Država sadrže odgovarajuće zaštitne mehanizme u vezi sa zaštitom osobnih podataka kao i zaštitom poslovnih tajni i osjetljivih poslovnih informacija poduzeća nad čijim se financijskim izvještajima obavlja revizija, a koji su obuhvaćeni u takvoj dokumentaciji, kao i u vezi sa zaštitom revizora tih poduzeća. Trenutačni zaposlenici ili bivši zaposlenici nadležnih tijela treće zemlje koji prime informacije trebali bi podlijegati obvezi čuvanja poslovne tajne.
(3)
Ne dovodeći u pitanje članak 47. stavak 4. Direktive 2006/43/EZ, države članice trebale bi osigurati da se za potrebe javnog nadzora, osiguranja kvalitete rada i istraga revizora i revizorskih društava kontakti između revizora ili revizorskih društava država članica i nadležnih tijela Sjedinjenih Američkih Država odvijaju putem nadležnih tijela dotične države članice.
(4)
U iznimnim okolnostima, kada je to nužno da bi se osigurao djelotvoran nadzor, države članice mogu odlučiti prihvatiti zajedničke inspekcije. Države članice mogu dopustiti da se suradnja s nadležnim tijelima Sjedinjenih Američkih Država odvija u obliku zajedničkih inspekcija ili putem promatrača koji nisu ovlašteni za provođenje inspekcija ili istraga i koji nemaju pristup povjerljivoj revizorskoj radnoj dokumentaciji ili drugim dokumentima u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava. Takva bi se suradnja uvijek trebala odvijati pod uvjetima određenima u članku 47. stavku 2. Direktive 2006/43/EZ i ovoj Odluci, posebno u pogledu potrebe za poštovanjem suvereniteta, povjerljivosti i recipročnosti. Države članice trebale bi osigurati da se sve zajedničke inspekcije koje u Uniji provode njihova nadležna tijela i nadležna tijela Sjedinjenih Američkih Država prema članku 47. Direktive 2006/43/EZ provode pod vodstvom nadležnog tijela dotične države članice.
(5)
Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (2) primjenjuje se na obradu osobnih podataka koja se provodi na temelju te Direktive. U skladu s time, kada prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu nadležnih revizora Sjedinjenih Američkih Država uključuje otkrivanje osobnih podataka, uvijek bi ga trebalo provesti u skladu s Direktivom 95/46/EZ. Države članice trebale bi osigurati odgovarajuće sigurnosne mehanizme za zaštitu prenesenih osobnih podataka, a posebno putem obvezujućih dogovora, u skladu s poglavljem IV. Direktive 95/46/EZ, između njihovih nadležnih tijela i nadležnih tijela Sjedinjenih Američkih Država te osigurati da nadležna tijela Sjedinjenih Američkih Država ne prosljeđuju osobne podatke sadržane u prenesenoj revizorskoj radnoj dokumentaciji ili drugim dokumentima u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava bez prethodne suglasnosti nadležnih tijela dotičnih država članica.
(6)
Prikladnost nadležnih tijela trećih zemalja trebalo bi procijeniti s obzirom na zahtjeve koji se tiču suradnje koji su navedeni u članku 36. Direktive 2006/43/EZ ili u bitnom ekvivalentnih funkcionalnih rezultata. Prikladnost bi posebno trebalo procjenjivati s obzirom na zadaće koje obavljaju nadležna tijela Sjedinjenih Američkih Država, zaštitne mehanizme protiv kršenja pravila o čuvanje poslovne tajne i povjerljivosti koje ta tijela primjenjuju i njihove sposobnosti da u skladu s njihovim zakonskim i administrativnim propisima surađuju s nadležnim tijelima država članica.
(7)
Budući da su revizori i revizorska društva poduzeća Unije koja su izdala vrijednosne papire u Sjedinjenim Američkim Državama ili koja čine dio skupine koja u toj zemlji donosi zakonom propisane konsolidirane izvještaje uređeni pravom Sjedinjenih Američkih Država, trebalo bi odlučiti mogu li nadležna tijela država članica izvršiti prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava nadležnim tijelima Sjedinjenih Američkih Država isključivo za potrebe obavljanja zadaća javnog nadzora, vanjskog osiguranja kvalitete rada i istraga nadležnih revizora i revizorskih društava.
(8)
Procjene prikladnosti za potrebe članka 47. Direktive 2006/43/EZ obavljene su u odnosu na nadležna tijela Sjedinjenih Američkih Država. Odluke o prikladnosti tijela Sjedinjenih Američkih Država trebalo bi donijeti na temelju tih procjena.
(9)
Komisija za vrijednosne papire i burze Sjedinjenih Američkih Država (Securities and Exchange Commission of the United States of America) nadležna je za istrage revizora i revizorskih društava; ova Odluka trebala bi obuhvaćati samo nadležnosti Komisije za vrijednosne papire i burze Sjedinjenih Američkih Država za istrage revizora i revizorskih društava. Komisija za vrijednosne papire i burze Sjedinjenih Američkih Država primjenjuje odgovarajuće zaštitne mehanizme zabranjujući i sankcionirajući otkrivanje povjerljivih informacija trećim osobama ili tijelima od strane svojih trenutačnih i bivših zaposlenika. Ona bi dobivenu revizorsku radnu dokumentaciju ili druge dokumente u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava koristila isključivo za potrebe povezane s inspekcijama revizora i revizorskih društava. Prema zakonima i propisima Sjedinjenih Američkih Država, Komisija za vrijednosne papire i burze može nadležnim tijelima bilo koje države članice prenijeti revizorsku radnu dokumentaciju ili druge dokumente u posjedu revizora ili revizorskih društava iz Sjedinjenih Američkih Država koji se odnose na istrage koje ona provodi nad tim revizorima ili revizorskim društvima. Na toj bi osnovi Komisiju za vrijednosne papire i burze Sjedinjenih Američkih Država trebalo proglasiti prikladnom za potrebe članka 47. stavka 1. Direktive 2006/43/EZ.
(10)
Odbor za računovodstveni nadzor nad javnim trgovačkim društvima Sjedinjenih Američkih Država (Public Company Accounting Oversight Board of the United States of America) nadležan je za javni nadzor, vanjsko osiguranje kvalitete rada i inspekcije revizora i revizorskih društava. On primjenjuje odgovarajuće zaštitne mehanizme zabranjujući i sankcionirajući otkrivanje povjerljivih informacija trećim osobama ili tijelima od strane svojih trenutačnih i bivših zaposlenika. On bi dobivenu revizorsku radnu dokumentaciju ili druge dokumente u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava koristio isključivo za potrebe povezane s provedbom javnog nadzora, vanjskog osiguranja kvalitete i istraga nadležnih revizora i revizorskih društava. Prema zakonima i propisima Sjedinjenih Američkih Država, on može nadležnim tijelima bilo koje države članice prenijeti revizorsku radnu dokumentaciju ili druge dokumente u posjedu revizora ili revizorskih društava iz Sjedinjenih Američkih Država. Na toj bi osnovi Odbor za računovodstveni nadzor nad javnim trgovačkim društvima Sjedinjenih Američkih Država trebalo proglasiti prikladnim u smislu članka 47. stavka 1. Direktive 2006/43/EZ.
(11)
Prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava trebao bi, uz uvjet prethodne suglasnosti nadležnih tijela država članica, uključivati pristup revizorskoj radnoj dokumentaciji ili drugim dokumentima u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava za tijela koje se prema ovoj Odluci smatraju prikladnima i njihov prijenos, te pristup takvoj dokumentaciji za ta tijela i prijenos te dokumentacije od strane nadležnih tijela država članica. Slijedom toga, u slučaju inspekcija i istraga, ovlaštenim revizorima i revizijskim društvima ne bi smjelo biti dopušteno navedenim tijelima dopuštati pristup revizorskoj radnoj dokumentaciji ili drugim dokumentima koje posjeduju ovlašteni revizori ili revizorska društva, kao ni za njihov prijenos tim tijelima pod uvjetima koji su drukčiji od onih određenih u ovoj Odluci ili u članku 47. Direktive 2006/43/EZ, na primjer na temelju suglasnosti ovlaštenog revizora, revizorskog društva ili poduzeća koje je klijent.
(12)
Ova Odluka ne bi trebala dovoditi u pitanje aranžmane o suradnji iz članka 25. stavka 4. Direktive 2004/109/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 2004. o usklađivanju zahtjeva za transparentnošću u vezi s informacijama o izdavateljima čiji su vrijednosni papiri uvršteni za trgovanje na uređenom tržištu i o izmjeni Direktive 2001/34/EZ (3).
(13)
Budući da se ova Odluka donosi u vezi s Provedbenom odlukom Komisije 2013/281/EU (4) o ekvivalentnosti sustava javnog nadzora, osiguranja kvalitete rada te istražnih i kaznenih sustava za revizore i revizorske subjekte Sjedinjenih Američkih Država, ova Odluka ne bi trebala prejudicirati ni jednu konačnu odluku o ekvivalentnosti koju Komisija može donijeti na temelju članka 46. stavka 2. Direktive 2006/43/EZ.
(14)
Krajnji je cilj suradnje sa Sjedinjenim Američkim Državama u području revizorskog nadzora postići uzajamno povjerenje u sustav nadzora druge strane tako da bi prijenosi revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenta u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava postali iznimka. Uzajamno povjerenje temeljilo bi se na ekvivalentnosti sustava nadzora Unije i Sjedinjenih Američkih Država.
(15)
Odbor za računovodstveni nadzor nad javnim trgovačkim društvima Sjedinjenih Američkih Država želi provesti dodatnu evaluaciju sustava nadzora revizora država članica prije nego se odluči pouzdati u nadzor koji provode njihova nadležna tijela. Stoga bi mehanizam suradnje između nadležnih tijela država članica i Odbora za računovodstveni nadzor nad javnim trgovačkim društvima Sjedinjenih Američkih Država i Komisije za vrijednosne papire i burze Sjedinjenih Američkih Država trebalo preispitati kako bi se procijenio napredak ostvaren prema postizanju uzajamnog povjerenja u sustav nadzora druge strane. Zbog tih bi razloga trebalo ograničiti razdoblje primjene ove Odluke.
(16)
Mjere predviđene u ovoj Odluci u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog člankom 48. stavkom 1. Direktive 2006/43/EZ,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Odbor za računovodstveni nadzor nad javnim trgovačkim društvima Sjedinjenih Američkih Država i Komisija za vrijednosne papire i burze Sjedinjenih Američkih Država smatraju se prikladnima za potrebe članka 47. stavka 1. Direktive 2006/43/EZ.
Članak 2.
1. U slučaju inspekcija ili istraga ovlaštenih revizora ili revizorskih društava svaki prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava podložan je prethodnom odobrenju nadležnog tijela dotične države članice ili ga izvršava nadležno tijelo dotične države članice.
2. Prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava ne koristi se u druge svrhe osim za javni nadzor, vanjsko osiguranje kvalitete rada ili istrage revizora i revizorskih društava.
3. Kada su revizorska radna dokumentacija ili drugi dokumenti u posjedu ovlaštenih revizora ili revizorskih društava u isključivom posjedu ovlaštenog revizora ili revizorskog društva registriranog u državi članici koja nije država članica u kojoj je registriran revizor grupe i čije je nadležno tijelo zaprimilo zahtjev od bilo kojeg tijela navedenog u članku 1., ta dokumentacija ili dokumenti prenose se nadležnim tijelima dotične treće zemlje samo ako je nadležno tijelo prve države članice dalo svoju izričitu suglasnost za prijenos.
4. Države članice osiguravaju da bilateralni radni aranžmani koji omogućuju prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu revizora ili revizorskih društava između njihovih nadležnih tijela i nadležnih tijela Sjedinjenih Američkih Država sadrže odgovarajuće zaštitne mehanizme u vezi sa zaštitom osobnih podataka kao i zaštitom poslovnih tajni i osjetljivih poslovnih informacija poduzeća nad čijim se financijskim izvještajima obavlja revizija, a koji su obuhvaćeni u takvoj dokumentaciji, kao i u vezi sa zaštitom revizora tih poduzeća.
5. Ne dovodeći u pitanje članak 47. stavak 4. Direktive 2006/43/EZ, države članice osiguravaju da se za potrebe javnog nadzora, osiguranja kvalitete rada i istraga revizora i revizorskih društava, bilateralnim radnim aranžmanima koji omogućuju prijenos revizorske radne dokumentacije ili drugih dokumenata u posjedu revizora ili revizorskih društava između njihovih nadležnih tijela i nadležnih tijela Sjedinjenih Američkih Država osigura da se kontakti između revizora ili revizorskih društava država članica i nadležnih tijela Sjedinjenih Američkih Država odvijaju putem nadležnih tijela dotične države članice.
6. Države članice mogu pristati na zajedničke inspekcije samo ako je to nužno. One osiguravaju da se sve zajedničke inspekcije koje provode njihova nadležna tijela i nadležna tijela Sjedinjenih Američkih Država na državnom području država članica u skladu s članom 47. Direktive 2006/43/EZ, u pravilu, provode pod vodstvom nadležnog tijela dotične države članice.
7. Države članice osiguravaju da svi bilateralni radni aranžmani između njihovih nadležnih tijela i nadležnih tijela Sjedinjenih Američkih Država ispunjavaju uvjete za suradnju određene u ovom članku.
Članak 3.
Ova se Odluka primjenjuje od 1. kolovoza 2013. do 31. srpnja 2016.
Članak 4.
Ova je Odluka upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 11. lipnja 2013.


Input:
IZVEDBENI SKLEP KOMISIJE
z dne 24. januarja 2013
o sprejetju smernic za izvajanje posebnih pogojev za zdravstvene trditve iz člena 10 Uredbe (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta
(Besedilo velja za EGP)
(2013/63/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih (1), zlasti člena 10(4) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Člen 10(4) Uredbe (ES) št. 1924/2006 določa, da se lahko sprejmejo smernice za izvajanje navedenega člena o posebnih pogojih za zdravstvene trditve.
(2)
Nacionalni nadzorni organi in nosilci živilskih dejavnosti so zahtevali pojasnila v zvezi z izvajanjem odstavkov 2 in 3 člena 10 Uredbe (ES) št. 1924/2006. Da bi se zagotovila večja doslednost pri uporabi navedenih določb in olajšalo delo nadzornih organov, gospodarskim subjektom pa zagotovilo več jasnosti in gotovosti, je primerno izdati smernice.
(3)
Smernice iz Priloge k temu sklepu bi morali upoštevati nacionalni nadzorni organi in nosilci živilskih dejavnosti. Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi, zlasti nosilci živilskih dejavnosti in skupinami potrošnikov, so potekala 12. oktobra 2012.
(4)
Ukrepi iz tega sklepa so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali (2) -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Smernice za izvajanje člena 10 Uredbe (ES) št. 1924/2006 so določene v Prilogi k temu sklepu.
Člen 2
Ta sklep začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
V Bruslju, 24. januarja 2013


Input:
ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (UE) 2015/402
z dnia 11 marca 2015 r.
w sprawie odmowy udzielenia zezwolenia na niektóre oświadczenia zdrowotne dotyczące żywności inne niż odnoszące się do zmniejszenia ryzyka choroby oraz rozwoju i zdrowia dzieci
(Tekst mający znaczenie dla EOG)
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie (WE) nr 1924/2006 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 20 grudnia 2006 r. w sprawie oświadczeń żywieniowych i zdrowotnych dotyczących żywności (1), w szczególności jego art. 18 ust. 5,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Na podstawie rozporządzenia (WE) nr 1924/2006 zabronione jest stosowanie oświadczeń zdrowotnych dotyczących żywności, chyba że Komisja udzieliła zezwolenia na takie oświadczenia zgodnie z tym rozporządzeniem i zostały one włączone do wykazu dopuszczonych oświadczeń.
(2)
Rozporządzenie (WE) nr 1924/2006 stanowi ponadto, że wnioski o udzielenie zezwolenia na stosowanie oświadczeń zdrowotnych mogą być składane przez podmioty działające na rynku spożywczym do właściwego organu krajowego danego państwa członkowskiego. Właściwy organ krajowy przekazuje prawidłowe wnioski Europejskiemu Urzędowi ds. Bezpieczeństwa Żywności (EFSA), zwanemu dalej „Urzędem”, z prośbą o dokonanie oceny naukowej oraz Komisji i państwom członkowskim do wiadomości.
(3)
Urząd wydaje opinię na temat danego oświadczenia zdrowotnego.
(4)
Komisja decyduje o udzieleniu zezwolenia na stosowanie oświadczeń zdrowotnych, uwzględniając opinię wydaną przez Urząd.
(5)
W następstwie wniosku złożonego na podstawie art. 13 ust. 5 rozporządzenia (WE) nr 1924/2006 przez przedsiębiorstwo ICP Ltd zwrócono się do Urzędu o wydanie opinii dotyczącej oświadczenia zdrowotnego związanego z wpływem wyciągu z Padina pavonica w Dictyolone® na zwiększenie gęstości mineralnej kości (pytanie nr EFSA-Q-2013-00249) (2). Oświadczenie zaproponowane przez wnioskodawcę było sformułowane w następujący sposób: „zwiększa gęstość kości poprzez działanie kalcytropowe oraz poprzez fizjologiczną odnowę białka kości, w szczególności w przypadku utraty masy kostnej spowodowanej starzeniem u osób zdrowych”.
(6)
W dniu 10 stycznia 2014 r. Komisja i państwa członkowskie otrzymały od Urzędu opinię naukową w której na podstawie przedstawionych danych stwierdzono, że nie wykazano związku przyczynowo-skutkowego pomiędzy spożywaniem ekstraktu z Padina pavonica w Dictyolone® a deklarowanym efektem. W związku z powyższym, ponieważ oświadczenie nie spełnia wymogów rozporządzenia (WE) nr 1924/2006, nie należy udzielać zezwolenia na jego stosowanie.
(7)
W następstwie wniosku złożonego na podstawie art. 13 ust. 5 rozporządzenia (WE) nr 1924/2006 przez przedsiębiorstwo Omikron Italia S.r.l. zwrócono się do Urzędu o wydanie opinii dotyczącej oświadczenia zdrowotnego związanego z wpływem cytydyny 5′-difosfocholiny (CDP-choliny lub cytykoliny) na utrzymanie prawidłowego widzenia (pytanie nr EFSA-Q-2013-00757) (3). Oświadczenie zaproponowane przez wnioskodawcę było sformułowane w następujący sposób: „CDP-cholina w postaci roztworu doustnego, będąca źródłem choliny, przyczynia się do utrzymania prawidłowego funkcjonowania struktur nerwu wzrokowego”.
(8)
Dnia 21 lutego 2014 r. Komisja i państwa członkowskie otrzymały od Urzędu opinię naukową, w której na podstawie przedstawionych danych stwierdzono, że nie wykazano związku przyczynowo-skutkowego pomiędzy spożywaniem cytydyny 5′-difosfocholiny a deklarowanym efektem. W związku z powyższym, ponieważ oświadczenie nie spełnia wymogów rozporządzenia (WE) nr 1924/2006, nie należy udzielać zezwolenia na jego stosowanie.
(9)
W następstwie wniosku złożonego na podstawie art. 13 ust. 5 rozporządzenia (WE) nr 1924/2006 przez przedsiębiorstwo Hassia Mineralquellen GmbH & Co KG zwrócono się do Urzędu o wydanie opinii dotyczącej oświadczenia zdrowotnego związanego z wpływem produktu Rosbacher drive® na zwiększenie koncentracji (pytanie nr EFSA-Q-2013-00444) (4). Oświadczenie zaproponowane przez wnioskodawcę brzmiało m.in. następująco: „pomaga utrzymać/wspiera/podtrzymuje koncentrację”.
(10)
Dnia 24 lutego 2014 r. Komisja i państwa członkowskie otrzymały od Urzędu opinię naukową, w której na podstawie przedstawionych danych stwierdzono, że nie wykazano związku przyczynowo-skutkowego pomiędzy spożywaniem produktu Rosbacher drive® a deklarowanym efektem. W związku z powyższym, ponieważ oświadczenie nie spełnia wymogów rozporządzenia (WE) nr 1924/2006, nie należy udzielać zezwolenia na jego stosowanie.
(11)
Przy ustanawianiu środków przewidzianych w niniejszym rozporządzeniu uwzględniono uwagi wnioskodawców oraz przedstawicieli opinii publicznej zgłoszone Komisji na podstawie art. 16 ust. 6 rozporządzenia (WE) nr 1924/2006.
(12)
Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Stałego Komitetu ds. Roślin, Zwierząt, Żywności i Pasz,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
Oświadczeń wymienionych w załączniku do niniejszego rozporządzenia nie włącza się do unijnego wykazu dopuszczonych oświadczeń, o którym mowa w art. 13 ust. 3 rozporządzenia (WE) nr 1924/2006.
Artykuł 2
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 11 marca 2015 r.


Input:
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2015/389
(2015. gada 5. marts),
ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1) un jo īpaši tās 9. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
tā kā:
(1)
Ar Regulu (EEK) Nr. 2658/87 tika izveidota preču nomenklatūra (turpmāk “kombinētā nomenklatūra”), kas iekļauta minētās regulas I pielikumā.
(2)
Lai noteiktu naftas saturu produktos, kuri klasificēti kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijās 2712 90 31 līdz 2712 90 39, kombinētās nomenklatūras otrās daļas 27. nodaļas 4. papildu piezīmes a) punktā paredzēts piemērot metodi, kas izklāstīta Starptautiskās Standartizācijas organizācijas izstrādātā standartā (ISO 2908).
(3)
Starptautiskā Standartizācijas organizācija standartu ISO 2908 anulēja 2006. gadā, un tas nav aizstāts. Turklāt Eiropas Standartizācijas komiteja nav izstrādājusi EN standartu, kurā būtu noteikta ISO 2908 metodei līdzīga metode. Tādēļ muitas laboratorijām būtu jāspēj pēc saviem ieskatiem izmantot piemērotas darba metodes, lai noteiktu naftas saturu produktos, kuri klasificēti kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijās 2712 90 31 līdz 2712 90 39.
(4)
Turklāt ir lietderīgi kombinētās nomenklatūras otrās daļas 27. nodaļas 4. papildu piezīmes a) punktā skaidri norādīt, ka naftas saturs jānosaka masas procentos.
(5)
Tādēļ ir lietderīgi grozīt kombinētās nomenklatūras otrās daļas 27. nodaļas 4. papildu piezīmes a) punktu, svītrojot atsauci uz anulēto starptautisko standartu un precizējot, kādās vienībās naftas saturs izsakāms.
(6)
Tādēļ Regula (EEK) Nr. 2658/87 būtu attiecīgi jāgroza.
(7)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Muitas kodeksa komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (EEK) Nr. 2658/87 I pielikumā iekļautās kombinētās nomenklatūras otrās daļas 27. nodaļas 4. papildu piezīmes a) punktu aizstāj ar šādu:
“a)
ar naftas saturu 3,5 masas % vai vairāk, ja to kinemātiska viskozitāte 100 °C temperatūrā ir mazāka par 9 × 10- 6 m2 s- 1 pēc EN ISO 3104 metodes; vai”
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2015. gada 5. martā


Input:
BESCHLUSS DES RATES
vom 11. Februar 2014
über den Abschluss - im Namen der Europäischen Union - des Protokolls gegen die unerlaubte Herstellung von Schusswaffen, dazugehörigen Teilen und Komponenten und Munition und gegen den unerlaubten Handel damit, in Ergänzung des Übereinkommens der Vereinten Nationen gegen die grenzüberschreitende organisierte Kriminalität
(2014/164/EU)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 114 und Artikel 207 Absatz 4 Unterabsatz 1 in Verbindung mit Artikel 218 Absatz 6 Buchstabe a,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Zustimmung des Europäischen Parlaments,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Aspekte des Protokolls gegen die unerlaubte Herstellung von Schusswaffen, dazugehörigen Teilen und Komponenten und Munition und gegen den unerlaubten Handel damit, in Ergänzung des Übereinkommens der Vereinten Nationen gegen die grenzüberschreitende organisierte Kriminalität (im Folgenden „Protokoll“), die unter die Zuständigkeit der Union fallen, wurden nach Zustimmung des Rates von der Kommission im Namen der Union ausgehandelt.
(2)
Im Einklang mit dem Beschluss 2001/748/EG des Rates (1) wurde das Protokoll vorbehaltlich seines Abschlusses zu einem späteren Zeitpunkt am 16. Januar 2002 unterzeichnet.
(3)
Der Abschluss des Übereinkommens der Vereinten Nationen gegen die grenzüberschreitende organisierte Kriminalität (2), der gemäß Artikel 37 Absatz 2 des Übereinkommens Voraussetzung für den Beitritt der Union zu dem Protokoll ist, wurde mit dem Beschluss 2004/579/EG des Rates (3) im Namen der Union genehmigt.
(4)
Das Protokoll sieht Maßnahmen vor, die in den Anwendungsbereich der gemeinsamen Handelspolitik der Union fallen. Mehrere Unionsrechtsakte wurden erlassen, mit denen Hemmnisse für die Verbringung konventioneller Waffen innerhalb des Binnenmarkts abgebaut oder beseitigt und die Ausfuhr von Waffen in Drittstaaten geregelt werden sollen.
(5)
Eine rechtsverbindliche Übereinkunft über den höchstmöglichen gemeinsamen internationalen Standard für die Verbringung und Kontrolle von Waffen betrifft Angelegenheiten, die in die ausschließliche Zuständigkeit der Union fallen, da die Angelegenheiten entweder in den Anwendungsbereich der gemeinsamen Handelspolitik fallen oder die Union gemeinsame Regeln erlassen hat, die wahrscheinlich vom Abschluss des Protokolls beeinträchtigt oder deren Tragweite verändert werden könnte.
(6)
Soweit die Bestimmungen des Protokolls unter die der Union übertragenen Zuständigkeiten fallen, sollte das Protokoll im Namen der Union genehmigt werden.
(7)
Die Union muss gemäß Artikel 17 Absatz 3 des Protokolls zusammen mit der Genehmigungsurkunde eine Erklärung über den Umfang der Zuständigkeiten der Union in Bezug auf die durch das Protokoll erfassten Angelegenheiten hinterlegen.
(8)
Die Kontrolle des Erwerbs und des Besitzes von Schusswaffen in der Union sowie die Formalitäten für die Verbringung von Schusswaffen innerhalb der Mitgliedstaaten werden durch die Richtlinie 91/477/EWG des Rates (4), geregelt.
(9)
Die Vorschriften und Verfahren für die Verbringung von Verteidigungsgütern innerhalb der Union sind in der Richtlinie 2009/43/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (5) festgelegt -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Das Protokoll gegen die unerlaubte Herstellung von Schusswaffen, dazugehörigen Teilen und Komponenten und Munition und gegen den unerlaubten Handel damit, in Ergänzung des Übereinkommens der Vereinten Nationen gegen die grenzüberschreitende organisierte Kriminalität, wird im Namen der Europäischen Union genehmigt.
Der Wortlaut des Abkommens ist diesem Beschluss beigefügt.
Artikel 2
Der Präsident des Rates benennt die Person(en), die befugt ist (sind), die Genehmigungsurkunde und die Erklärung über die Zuständigkeit nach Artikel 17 Absatz 3 des Protokolls im Namen der Union zu hinterlegen, um der Zustimmung der Union zur Bindung durch dieses Protokoll Ausdruck zu verleihen. (6)
Der Wortlaut der Erklärung ist diesem Beschluss beigefügt.
Artikel 3
Dieser Beschluss tritt am Tag seiner Annahme in Kraft.
Geschehen zu Brüssel am 11. Februar 2014.