Input:
SKLEP št. 466/2014/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 16. aprila 2014
o odobritvi jamstva EU Evropski investicijski banki za izgube pri financiranju v podporo naložbenim projektom zunaj Unije
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 209 in 212 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (1),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Evropska investicijska banka (EIB) poleg financiranja naložb v Evropski uniji, kar je njeno bistveno poslanstvo ter ostaja njena glavna naloga in cilj, s financiranjem zunaj Unije podpira tudi zunanje politike Unije. S tem omogoča, da se proračunska sredstva Unije, ki so na voljo za regije zunaj Unije, dopolnjujejo s finančno močjo EIB v korist določenim tretjim državam. EIB s takšnim financiranjem posredno prispeva k splošnim načelom in ciljem politik Unije, med katerimi so zmanjšanje revščine z vključujočo rastjo in trajnostnim gospodarstvom, okoljski in socialni razvoj ter gospodarska uspešnost Unije v spreminjajočem se svetovnem gospodarstvu.
(2)
Člen 209(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) v povezavi s členom 208 PDEU določa, da EIB v skladu s pogoji iz svojega statuta prispeva k izvajanju ukrepov, ki so potrebni za spodbujanje ciljev politike Unije na področju razvojnega sodelovanja.
(3)
Da bi se podprlo zunanje delovanje Unije in EIB omogočilo, da financira naložbe zunaj Unije, ne da bi bila zaradi tega prizadeta boniteta EIB, je bilo pri večini njenega financiranja zunaj Unije uporabljeno proračunsko jamstvo EU (v nadaljnjem besedilu: jamstvo EU), ki ga upravlja Komisija. To še dodatno krepi kreditno sposobnost EIB na finančnih trgih, kar je izrednega pomena.
(4)
Zadnje jamstvo EU za financiranje EIB, podpisano v obdobju od 1. februarja 2007 do 31. decembra 2013, je bilo vzpostavljeno s Sklepom št. 1080/2011/EU Evropskega parlamenta in Sveta (2). Jamstvo EU za financiranje EIB zunaj Unije v podporo politikam Unije bi bilo treba vzpostaviti za večletni finančni okvir za obdobje 2014-2020.
(5)
Jamstveni sklad za zunanje ukrepe (v nadaljnjem besedilu: jamstveni sklad), ustanovljen z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 (3), zagotavlja likvidnostno rezervo za proračun Unije za izgube, nastale pri financiranju EIB ter pri makrofinančni pomoči in posojilih Euratoma zunaj Unije.
(6)
Pripraviti bi bilo treba seznam držav, potencialno upravičenih do financiranja EIB v sklopu jamstva EU. Prav tako je primerno, da se vzpostavi seznam držav, dejansko upravičenih do financiranja EIB v sklopu jamstva EU.
(7)
Po nedavnem razvoju dogodkov, ki so Uniji omogočili, da začne novo poglavje v odnosih z Butanom in Mjanmarom/Burmo, bi bilo treba Butan dodati na seznam držav, dejansko upravičenih do financiranja EIB, Mjanmar/Burmo pa na oba seznama, da bi lahko podprli trenutne politične in gospodarske reforme v obeh državah.
(8)
Da bi seznam držav, dejansko upravičenih do financiranja EIB v sklopu jamstva EU, odražal pomembne politične premike, bi ga bilo treba ustrezno pregledati, na Komisijo pa bi bilo treba prenesti pooblastila, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme akte v zvezi s spremembami Priloge III. Komisija bi morala spremembe Priloge III utemeljiti s celovito presojo, med drugim gospodarskih, socialnih, okoljskih in političnih vidikov, zlasti tistih, ki so povezani z demokracijo, človekovimi pravicami in temeljnimi svoboščinami. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(9)
Da bi se prilagodili morebitnemu razvoju dejanskih potreb glede zagotavljanja sredstev jamstvenega sklada v skladu z Uredbo (ES, Euratom) št. 480/2009, bi bilo treba zgornjo mejo jamstva EU razdeliti na fiksno zgornjo mejo, ki znaša največ 27 000 000 000 EUR, in neobvezni dodatni znesek v višini 3 000 000 000 EUR. Sredstva za jamstveni sklad so v splošnem proračunu Unije (proračunska vrstica 01 03 06) določena naknadno na podlagi zneska realizacije neporavnanih zajamčenih zunanjih posojil ob koncu leta n-2. Ker je bil predložen predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 1638/2006 o splošnih določbah o ustanovitvi Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva, se sredstva, vrnjena iz naložb v tvegani kapital in posojila v Sredozemlju v okviru transakcij, zaključenih pred letom 2007, za katere so bila uporabljena proračunska sredstva Unije, zbirajo na fiduciarnem računu, odprtem za Sklad za evro-sredozemske naložbe in partnerstvo (FEMIP). Del teh vrnjenih sredstev bi bilo treba uporabiti za jamstveni sklad kot izreden ukrep, s katerim bi zagotovili, da se v obdobju 2014-2020 zgornje meje financiranja EIB na podlagi tega sklepa vzdržujejo na primerni ravni. Preostala sredstva bi bilo treba vrniti v splošni proračun Unije.
(10)
Med vprašanja, ki jih je treba obravnavati v zvezi z aktivacijo celotnega ali delnega neobveznega dodatnega zneska, bi bilo treba vključiti napredek EIB pri izvajanju sklepa, zlasti rezultate transakcij EIB, ki med drugim temeljijo na informacijah iz okvira za merjenje rezultatov (REM), vključno z učinkom na razvoj; potrebe jamstvenega sklada po zagotavljanju sredstev, ob upoštevanju prejšnjih in prihodnjih neporavnanih zneskov za vse dejavnosti, ki se krijejo iz jamstvenega sklada; makroekonomske, finančne in politične razmere v upravičenih regijah in državah v času vmesnega pregleda.
(11)
Zneski, kriti z jamstvom EU v posamezni regiji, bi morali biti še naprej zgornje meje za financiranje EIB v sklopu jamstva EU in ne cilji, ki naj bi jih EIB dosegla. Zgornje meje bi bilo treba oceniti v sklopu vmesnega pregleda tega sklepa, zlasti glede na morebitne spremembe seznama regij in držav, dejansko upravičenih do financiranja EIB.
(12)
Financiranje EIB bi moralo biti usklajeno s strategijami države upravičenke. Glede na to so bili za povečanje skladnosti in osredotočenosti zunanjega financiranja EIB v podporo politikam Unije in za kar največje povečanje koristi upravičencev v Sklepu št. 1080/2011/EU določeni splošni cilji financiranja EIB v vseh upravičenih regijah in državah, tj. razvoj lokalnega zasebnega sektorja, zlasti v podporo malim in srednje velikim podjetjem (MSP), socialna in gospodarska infrastruktura ter blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje, na podlagi primerjalnih prednosti EIB na področjih, na katerih je dosegla dobre rezultate. Te cilje bi bilo treba v tem sklepu ohraniti, da bi še bolj podprli trajnostno rast in ustvarjanje delovnih mest.
(13)
Izboljšanje dostopa MSP do financiranja, vključno z MSP iz Unije, ki vlagajo v regije, zajete s tem sklepom, ima lahko bistveno vlogo pri spodbujanju gospodarskega razvoja in boju proti brezposelnosti. Da bi EIB učinkovito pomagala MSP, bi moralo biti njeno financiranje usmerjeno v rezultate. EIB bi morala po možnosti vlagati v raziskave in inovacije MSP ter tako podpirati lokalni razvoj. Prav tako bi morala sodelovati z lokalnimi institucijami za finančno posredovanje v upravičenih državah, ki bi morale biti vključene v lokalno gospodarstvo, zlasti zato, da bi zagotovili, da se del finančnih koristi prenese na njihove stranke in da se zagotovi dodana vrednost v primerjavi z drugimi finančnimi viri. Poleg tega bi morala EIB v državah, v katerih deluje, poskrbeti za čim bolj raznolike finančne partnerje. V postopku skrbnega pregleda bi morala EIB presoditi, ali je financiranje za MSP prek finančnih posrednikov v skladu z regionalnimi tehničnimi operativnimi smernicami, z REM in standardi EIB. Vzpostaviti bi morala mehanizem poročanja, s čimer bi zagotovila, da so sredstva, namenjena MSP, porabljena v njihovo korist. EIB bi morala v okviru svojega prispevka k vmesnemu pregledu predložiti konsolidirano poročilo o financiranju MSP na podlagi tega sklepa.
(14)
Kritje jamstva EU, ki je omejeno na državna in politična tveganja, samo po sebi ne zadostuje za zagotovitev smiselne dejavnosti EIB v podporo mikrofinanciranju. Zato bi bilo treba takšno dejavnost po potrebi opravljati v povezavi z razpoložljivimi proračunskimi sredstvi v okviru drugih instrumentov in prek posredniških institucij, tudi na lokalni ravni, s čimer bi spodbujali rast in posredno prispevali k zmanjšanju revščine v revnejših državah.
(15)
EIB bi morala nadaljevati financiranje naložbenih projektov na področjih socialne, okoljske in gospodarske infrastrukture, tudi v prometnem in energetskem sektorju, ter razmisliti o povečanju svoje dejavnosti v podporo zdravstveni in izobraževalni infrastrukturi, če bi s tem lahko ustvarila jasno dodano vrednost.
(16)
Da bi okrepili razsežnost jamstva EU, ki se nanaša na podnebne spremembe, bi bilo treba določiti cilj za celoten obseg financiranja in uvesti sistem, s katerim bi omogočili predhodno oceno emisij toplogrednih plinov pri projektih, ki se podpirajo v okviru jamstva EU. Financiranje EIB na področju blažitve podnebnih sprememb in prilagajanja nanje bi moralo predstavljati najmanj 25 % skupnega financiranja EIB, da bi spodbudili doseganje ciljev Unije na področju podnebnih sprememb na svetovni ravni. EIB bi morala zagotoviti svoje strokovno znanje in v sodelovanju s Komisijo podpreti javne in zasebne udeležence, ki financiranje EIB koristijo za soočanje s podnebnimi spremembami, ter omogočiti čim boljši izkoristek razpoložljivih sredstev. Za projekte blažitve in prilagajanja bi morala biti na voljo koncesijska sredstva. Če je mogoče in ustrezno, bi bilo treba financiranje EIB dopolniti s sredstvi iz splošnega proračuna Unije, in sicer z učinkovitim in ustreznim kombiniranjem nepovratnih sredstev in posojil za financiranje v zvezi s podnebnimi spremembami v okviru zunanje pomoči Unije. V zvezi s tem bi bilo treba v letno poročilo Komisije za Evropski parlament in Svet vključiti podrobno poročilo o finančnih instrumentih, uporabljenih za financiranje teh projektov, ob opredelitvi zneskov financiranja EIB in ustreznih zneskov nepovratnih sredstev.
(17)
Temeljni cilj financiranja EIB na področjih, zajetih s splošnimi cilji, bi moralo biti regionalno povezovanje med državami, zlasti gospodarsko povezovanje med predpristopnimi državami, sosednjimi državami in Unijo. EIB bi morala biti v tem okviru sposobna podpirati partnerske države na področjih, ki so zajeta v splošne cilje, z neposrednimi tujimi naložbami družb iz Unije, ki spodbujajo gospodarsko povezovanje z Unijo in prispevajo k spodbujanju prenosa tehnologije in znanja, pod pogojem, da se pri skrbnem pregledu naložbenih projektov ustrezno upošteva potreba po zmanjšanju tveganj negativnih posledic za zaposlovanje v Uniji zaradi financiranja EIB. EIB bi bilo treba spodbuditi, da na lastno tveganje podpira neposredne tuje naložbe družb iz Unije v partnerskih državah, ob upoštevanju sposobnosti EIB za odzivanje na tveganja.
(18)
EIB bi morala redno izvajati naknadne ali vmesne ocene dejavnosti, ki se podpirajo na podlagi tega sklepa, da bi ocenila njihovo ustreznost, uspešnost in učinke na razvoj ter ugotovila, kako bi bilo mogoče izboljšati prihodnje dejavnosti. Takšne ocene bi morale prispevati k odgovornosti in analizi trajnosti.
(19)
Praktični ukrepi za povezovanje splošnih ciljev jamstva EU in njihovega izvajanja bodo določeni v regionalnih tehničnih operativnih smernicah. Takšne smernice bi morale biti skladne s širšim okvirom regionalne politike Unije, vključno z načelom razlikovanja iz evropske sosedske politike. Regionalne tehnične operativne smernice bi bilo treba po sprejetju tega sklepa pregledati, po vmesnem pregledu pa nadalje posodobiti, da bi jih prilagodili razvoju zunanje politike in prednostnih nalog Unije. Pri posodobitvi regionalnih tehničnih operativnih smernic bi bilo treba med drugim upoštevati ustrezen razvoj v upravičenih državah.
(20)
EIB v skladu s Protokolom (št. 5) o Statutu Evropske investicijske banke, priloženem Pogodbi o Evropski uniji (PEU) in PDEU, Komisiji v mnenje predloži prošnje, ki so naslovljene neposredno na EIB za financiranje EIB v skladu s tem sklepom, da se preveri skladnost z veljavno zakonodajo in politikami Unije. Financiranje EIB, ki spada v okvir tega sklepa, ne bi smelo biti vključeno v kritje jamstva EU, če Komisija predloži negativno mnenje o zadevnem financiranju.
(21)
Medtem ko je prednost EIB še vedno njen razpoznaven model investicijske banke v javni lasti, katere naloga je zagotavljanje dolgoročnih posojil za uresničevanje političnih ciljev, ki so jih določili njeni deležniki, bi moralo financiranje EIB prispevati k splošnim načelom, ki usmerjajo zunanje delovanje Unije in so navedena v členu 21 PEU, tj. utrjevanje in spodbujanje demokracije ter pravne države, človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ter k izvajanju mednarodnih obveznosti in sporazumov, tudi okoljskih sporazumov, katerih pogodbenica je Unija. EIB bi morala prispevati predvsem h gospodarskemu, finančnemu in tehničnemu sodelovanju s tretjimi državami v skladu s členom 212 PDEU. Poleg tega bi morale biti dejavnosti EIB usklajene z mednarodnim pravom, tudi s spoštovanjem načel Ustanovne listine Združenih narodov. Dejavnosti EIB bi morale biti v ustreznih fazah projektov usklajene tudi s Konvencijo Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Aarhuška konvencija). V zvezi z državami v razvoju bi financiranje EIB moralo spodbujati zlasti njihov trajnosten gospodarski, socialni in okoljski razvoj, predvsem v najbolj ogroženih državah, njihovo nemoteno in postopno vključevanje v svetovno gospodarstvo, pa tudi skladnost s cilji, ki jih je Unija odobrila v okviru Združenih narodov in drugih ustreznih mednarodnih organizacij. Ob prispevanju k izvajanju ukrepov, ki so potrebni za pospeševanje ciljev Unije na področju razvojnega sodelovanja v skladu s členom 209(3) PDEU, bi si morala EIB prizadevati za posredno podporo uresničevanju razvojnih ciljev tisočletja Združenih narodov do leta 2015, po letu 2015 pa uresničevanju vseh novih razvojnih ciljev, ki bi lahko spremenili ali nadomestili razvojne cilje tisočletja, v vseh regijah, v katerih je dejavna.
(22)
Dejavnost EIB na podlagi tega sklepa bi morala podpirati izvajanje evropskega soglasja o razvoju, agende za spremembe in načel učinkovitosti pomoči iz pariške deklaracije iz leta 2005, agende za ukrepanje iz Akre iz leta 2008 in sporazuma o partnerstvu iz Busana iz leta 2011. Poleg tega bi morala biti njena dejavnost skladna s strateškim okvirom EU ter akcijskim načrtom EU za človekove pravice in demokracijo, ki ga je Svet sprejel 25. junija 2012, ter mednarodnimi okoljskimi sporazumi, vključno z obveznostmi v zvezi z biotsko raznovrstnostjo. Dejavnosti bi bilo treba izvajati z vrsto konkretnih ukrepov, zlasti z okrepitvijo zmogljivosti EIB za presojo okoljskih, socialnih in razvojnih vidikov naložbenih projektov, vključno s človekovimi pravicami, temeljnimi svoboščinami in tveganji, povezanimi s konflikti, ter s spodbujanjem lokalnega posvetovanja z javnimi organi in civilno družbo. V zvezi s tem bi morala EIB izvajati in nadalje razvijati svoj REM, ki zagotavlja podroben sklop kazalnikov uspešnosti, s katerimi se meri učinek njenega financiranja na gospodarstvo, okolje, družbo in razvoj v celotnem projektnem ciklu EIB. Izvajanje REM bi bilo treba oceniti v sklopu vmesnega pregleda tega sklepa. Pri izvajanju postopka skrbnega pregleda v zvezi z naložbenim projektom bi morala EIB po potrebi ter v skladu s socialnimi in okoljskimi načeli Unije ter z mednarodnimi najboljšimi praksami, pa tudi s pravom Unije in nacionalnim pravom države upravičenke, od nosilca naložbenega projekta zahtevati, da izvede lokalna posvetovanja in objavi njihove rezultate, da bi se upošteval učinek projektov na ustrezne deležnike. EIB bi morala biti med celotnim procesom načrtovanja projekta v stiku z nosilci projektov in upravičenci projektov. Pogodbe o financiranju EIB, ki se podpišejo v obdobju, zajetem v tem sklepu, in ki vključujejo javne udeležence, bi morale izrecno vključevati možnost, da se izplačila začasno ustavijo v primeru preklica upravičenosti države, v kateri se naložbeni projekt izvaja, v skladu s tem sklepom.
(23)
Zagotoviti bi bilo treba, da je financiranje EIB na vseh ravneh, od vnaprejšnjega strateškega načrtovanja do posledičnega razvoja naložbenega projekta, v skladu z zunanjo politiko Unije in splošnimi cilji iz tega sklepa ter jih podpira. Da bi se povečala usklajenost zunanjega delovanja Unije, bi bilo treba dodatno okrepiti politični in strateški dialog med Komisijo in EIB, vključno z Evropsko službo za zunanje delovanje (ESZD), Evropski parlament in Svet pa ustrezno obveščati. Če je le mogoče, bi morali biti uradi EIB zunaj Unije v delegacijah Unije, da bi spodbudili to sodelovanje in hkrati delili operativne stroške. Memorandum o soglasju, med Evropsko komisijo in Evropsko investicijsko banko v zvezi s sodelovanjem in usklajevanjem v regijah, ki jih krije zunanji mandat, ki je bil revidiran v letu 2013, da bi se okrepila sodelovanje in zgodnja medsebojna izmenjava informacij med Komisijo, ESZD in EIB na operativni ravni, bi bilo treba še naprej uporabljati. V sodelovanje v okviru memoranduma o soglasju bi bilo treba vključiti zlasti redne preglede uporabe načela razlikovanja pri državah iz sosedstva. Zelo pomembno je, da si Komisija, EIB in po potrebi tudi ESZD pri postopku priprave ustreznih programskih dokumentov čim bolj zgodaj in sistematično izmenjujejo stališča, da bi se kar najbolj povečalo medsebojno dopolnjevanje njihovih dejavnosti. Prav tako bi bilo treba okrepiti sodelovanje v zvezi z vprašanji spoštovanja človekovih pravic, temeljnih svoboščin in preprečevanja konfliktov. EIB bi bilo treba spodbujati k sodelovanju z delegacijami Unije med projektnim ciklom EIB.
(24)
Zunanje odnose Unije bi morali podpirati različni instrumenti, zlasti z Uredbo (EU) št. 236/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (4). Da bi se povečala skladnost celotne podpore Unije v zadevnih regijah, bi bilo treba izkoristiti priložnosti za združevanje financiranja EIB s proračunskimi viri Unije, kjer in kadar je to primerno, v obliki finančnih instrumentov iz naslova VIII Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (5) ter v obliki tehnične pomoči za pripravo projektov in njihovo izvajanje prek instrumenta za predpristopno pomoč II, ki jo vzpostavlja Uredba (EU) št. 231/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (6), evropskega instrumenta sosedstva, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 232/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (7), instrumenta za razvojno sodelovanje, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 233/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (8), instrumenta partnerstva za sodelovanje s tretjimi državami, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 234/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (9), instrumenta financiranja za spodbujanje demokracije in človekovih pravic po svetu, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 235/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (10), instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 230/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (11) ter instrumenta za sodelovanje na področju jedrske varnosti, ki ga vzpostavlja Uredba Sveta (EU) št. 237/2014 (12). Komisija je v skladu s Sklepom št. 1080/2011/EU ustanovila platformo EU za kombiniranje pri zunanjem sodelovanju, da bi se omogočilo čim boljše delovanje mehanizmov za kombiniranje nepovratnih sredstev in posojil zunaj Unije, zlasti pri izvrševanju splošnega proračuna Unije oziroma posojil EIB, ter izmenjavanje najboljših praks, povezanih z upravljanjem in z merili za ocenjevanje na ravni projektov. Sodelovanje EIB z drugimi finančnimi institucijami v mehanizmih za kombiniranje bi moralo biti popolnoma usklajeno z zunanjepolitičnimi cilji Unije, učinkovitostjo pomoči ter preglednostjo.
(25)
Pri financiranju zunaj Unije, ki spada na področje uporabe tega sklepa, bi si EIB morala še naprej prizadevati za izboljšanje usklajevanja in sodelovanja z evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami, zlasti tistimi, ki sodelujejo v platformi EU za kombiniranje pri zunanjem sodelovanju. To sodelovanje po potrebi vključuje sodelovanje pri sektorskih pogojih in vzajemno zanašanje na postopke, uporabo sofinanciranja in udeležbo v globalnih pobudah, kot je pospeševanje usklajevanja in učinkovitosti pomoči. Pri takšnem usklajevanju in sodelovanju bi si bilo treba prizadevati, da se kar najbolj zmanjšata morebitno podvajanje stroškov in nepotrebno prekrivanje. Sodelovanje bi moralo temeljiti na načelu vzajemnosti. Ustrezno bi bilo treba spodbujati vzajemni dostop EIB do finančnih instrumentov, ki so jih vzpostavile druge evropske in mednarodne finančne institucije. Tristranski memorandum o soglasju, ki so ga sklenile Komisija, skupina EIB in Evropska banka za obnovo in razvoj (EBRD) v zvezi s sodelovanjem zunaj Unije ter ki skupini EIB in EBRD omogoča, da se dopolnjujeta z opiranjem na svoje primerjalne prednosti, je bil leta 2012 posodobljen tako, da zajema geografski obseg EBRD, ki je bil razširjen na sredozemsko regijo, in bi se moral uporabljati še naprej. Načela iz tega sklepa bi bilo treba uporabljati tudi, če se financiranje EIB izvaja na podlagi sporazumov o sodelovanju z drugimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami.
(26)
EIB bi bilo treba spodbujati, da operacije zunaj Unije še naprej financira tudi na lastno odgovornost, vključno v podporo gospodarskim interesom Unije, v državah in v korist naložbenim projektom, ki imajo glede na oceno EIB ustrezno kreditno sposobnost, in ob upoštevanju lastne zmogljivosti za prevzem tveganj, tako da se jamstvo EU lahko uporablja predvsem za države in naložbene projekte, pri katerih na podlagi ocene EIB jamstvo EU prinaša dodano vrednost, tudi pri trajnostnem gospodarskem, socialnem in okoljskem razvoju.
(27)
EIB bi morala razširiti ponudbo inovativnih finančnih instrumentov, vključno z večjim poudarkom na razvijanju jamstvenih instrumentov. Poleg tega bi si morala EIB dejavno prizadevati za sodelovanje pri instrumentih delitve tveganja in financiranju na trgu dolžniškega kapitala za projekte, ki ustvarjajo stabilen in predvidljiv denarni tok. Zlasti bi morala razmisliti o podpori dolžniškim instrumentom kapitalskega trga, ki se izdajo v okviru naložbenih projektov ali so odobreni v korist naložbenim projektom, ki se izvajajo v upravičenih državah. Poleg tega bi morala EIB povečati dajanje posojil v lokalnih valutah in izdajati obveznice na lokalnih trgih pod pogojem, da države upravičenke izvedejo potrebne strukturne reforme, zlasti v finančnem sektorju, in druge ukrepe, ki olajšujejo dejavnosti EIB. Pri diverzifikaciji in širjenju instrumentov kapitalskega trga bi bilo treba še posebno poskrbeti za to, da takšni instrumenti ne bi povzročili tveganih finančnih praks in zadolževanja, zaradi česar bi lahko ogrozili finančno stabilnost.
(28)
Komisija bi morala vsako leto poročati Evropskemu parlamentu in Svetu. V poročilu bi morala na podlagi REM EIB in finančnih koristi za upravičence oceniti financiranje EIB in njegovo usklajenost s tem sklepom, njegovo dodano vrednost in prispevek k zunanji politiki Unije ter njegovo kakovost in razvojni učinek. V poročilo bi bilo treba vključiti tudi informacije o zahtevkih za jamstvo EU, financiranju na področju podnebnih sprememb in biotske raznolikosti na podlagi tega sklepa ter spremljanju delovanja memoranduma o soglasju med EIB in evropskim varuhom človekovih pravic, pa tudi opis sodelovanja, tudi sofinanciranja, s Komisijo in drugimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami. Poročilo bi bilo treba objaviti in tako ustreznim deležnikom, tudi civilni družbi, omogočiti, da izrazijo svoje stališče.
(29)
Financiranje EIB v podporo zunanjim politikam Unije bi bilo treba še naprej izvajati v skladu z načeli dobre bančne prakse. Še naprej bi ga bilo treba upravljati v skladu s pravili in postopki EIB, ki bi morali odražati zadevna načela, vključno z ustreznimi nadzornimi ukrepi ter izjavo EIB o socialnih in okoljskih standardih, ter ustreznimi pravili in postopki, ki se nanašajo na Računsko sodišče in Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF). EIB bi morala pri financiranju ustrezno izvajati svoje politike do pomanjkljivo reguliranih ali nesodelujočih jurisdikcij, ki jih kot take označijo Unija, Združeni narodi, Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj ali Projektna skupina za finančno ukrepanje, da bi prispevala k mednarodnemu boju proti davčnim goljufijam, davčnim utajam in pranju denarja. EIB bi morala zaradi preglednosti pripraviti, kolikor je to možno v sodelovanju z lokalnimi finančnimi posredniki, seznam končnih kreditojemalcev.
(30)
EIB bi morala sprejeti ustrezne ukrepe, da bi zagotovila, da so pri financiranju v sklopu jamstva EU finančni interesi Unije zaščiteni z izvajanjem ukrepov za preprečevanje goljufij, korupcije, pranja denarja in drugih nezakonitih dejavnosti ter da ima OLAF pravico, da v prostorih upravičencev opravlja preglede in inšpekcije na kraju samem. EIB bi morala v skladu s politiko za preprečevanje in odvračanje od prepovedanega ravnanja pri dejavnostih Evropske investicijske banke (v nadaljnjem besedilu: politika EIB za boj proti goljufijam), ki je bila sprejeta leta 2008 in revidirana leta 2013, tesno sodelovati s pristojnimi organi Unije in držav članic, da bi okrepili veljavne ukrepe proti pranju denarja in financiranju terorizma ter pripomogli k njihovemu boljšemu izvajanju. EIB bi morala v skladu s svojo politiko razkrivanja nepravilnosti še posebno pozornost nameniti tudi informacijam žvižgačev o morebitnih primerih goljufij, korupcije ali drugih nezakonitih dejavnosti, ob omogočanju ustreznih nadaljnjih ukrepov, povratnih informacij in zaščite pred povračilnimi ukrepi.
(31)
Upravljavske organe EIB bi bilo treba spodbujati k sprejetju potrebnih ukrepov, da bi se dejavnosti EIB prilagodile zaradi učinkovitega prispevanja k zunanji politiki Unije, ter k ustreznemu izpolnjevanju zahtev iz tega sklepa -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Jamstvo EU
1. Unija odobri Evropski investicijski banki (v nadaljnjem besedilu: EIB) proračunsko jamstvo za financiranje zunaj Unije (v nadaljnjem besedilu: jamstvo EU). Jamstvo EU se odobri kot splošno jamstvo za plačila, ki jih EIB ne prejme, vendar so ji dolgovana, v zvezi s posojili, jamstvi za posojila in dolžniškimi instrumenti kapitalskega trga, ki so odobreni ali izdani v korist naložbenim projektom EIB, upravičenim v skladu z odstavkom 2.
2. Do jamstva EU so upravičena posojila, posojilna jamstva in dolžniški instrumenti kapitalskega trga EIB, ki so odobreni ali izdani v korist naložbenim projektom, ki se izvajajo v upravičenih državah v skladu s pravili in postopki EIB, vključno z izjavo EIB o socialnih in okoljskih načelih in standardih, ter v podporo ustreznim zunanjepolitičnim ciljem Unije, kjer je bilo financiranje EIB odobreno v skladu s podpisanim sporazumom, ki ni niti potekel niti ni bil preklican (v nadaljnjem besedilu: financiranje EIB).
3. Financiranje EIB v podporo zunanjim politikam Unije se še naprej upravlja v skladu z načeli dobre bančne prakse.
4. Jamstvo EU se omeji na 65 % skupnega zneska, izplačanega in zajamčenega v okviru financiranja EIB, zmanjšanega za povrnjene zneske in povečanega za vse povezane zneske.
5. Jamstvo EU krije financiranje EIB, podpisane v obdobju od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020.
6. Če do izteka obdobja iz odstavka 5 Evropski parlament in Svet ne sprejmeta sklepa, s katerim se EIB odobri novo jamstvo EU za izgube pri njenem financiranju zunaj Unije, se navedeno obdobje enkrat samodejno podaljša za šest mesecev.
Člen 2
Zgornje meje za financiranje EIB v sklopu jamstva EU
1. Zgornja meja financiranja EIB v okviru jamstva EU za obdobje 2014-2020 ne sme preseči 30 000 000 000 EUR. Zneski, ki so bili sprva rezervirani za financiranje, a pozneje preklicani, se ne upoštevajo pri zgornji meji.
Ta zgornja meja se razdeli na:
(a)
fiksno zgornjo mejo, ki znaša največ 27 000 000 000 EUR;
(b)
neobvezni dodatni znesek v višini 3 000 000 000 EUR.
Evropski parlament in Svet v skladu z rednim zakonodajnim postopkom odločita o aktiviranju celotnega ali delnega zneska iz točke (b) in njegove regionalne razdelitve po vmesnem pregledu, kot je določen v členu 19.
2. Fiksna zgornja meja iz točke (a) odstavka 1 se razdeli na regionalne zgornje meje in podomejitve, kakor je opredeljeno v Prilogi I. Znotraj regionalnih zgornjih mej EIB postopoma zagotovi uravnoteženo razdelitev med državami znotraj regij, ki so zajete z jamstvom EU.
Člen 3
Splošni cilji in načela
1. Jamstvo EU se odobri samo za financiranje EIB, ki ima na podlagi lastne ocene EIB dodano vrednost, in podpira enega od naslednjih splošnih ciljev:
(a)
razvoj lokalnega zasebnega sektorja, zlasti pomoč MSP;
(b)
razvoj socialne in gospodarske infrastrukture, vključno s prometom, energijo, okoljsko infrastrukturo ter informacijsko in komunikacijsko tehnologijo;
(c)
blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje.
2. Financiranje EIB, izvedeno v skladu s tem sklepom, ohranja jasni značaj EIB kot investicijske banke ter hkrati prispeva k splošnim interesom EU, zlasti k načelom, ki usmerjajo zunanje delovanje Unije in so navedena v členu 21 PEU, ter k izvajanju mednarodnih okoljskih sporazumov, katerih pogodbenica je Unija. Upravljavski organi EIB naj sprejmejo potrebne ukrepe za prilagoditev dejavnosti EIB zaradi učinkovitega prispevanja k zunanji politiki Unije ter ustrezno izpolnjujejo zahteve iz tega sklepa.
3. Regionalno povezovanje med državami, vključno zlasti z gospodarskim povezovanjem med predpristopnimi državami, sosednjimi državami in Unijo, je temeljni cilj za financiranje EIB na področjih splošnih ciljev iz odstavka 1. EIB izvaja financiranje v državah upravičenkah na področjih splošnih ciljev, in sicer s podporo tujih neposrednih naložb, ki spodbujajo gospodarsko povezovanje z Unijo.
4. V državah v razvoju, kakor so opredeljene na seznamu prejemnikov uradne razvojne pomoči Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, financiranje EIB v skladu s členoma 208 in 209 PDEU posredno prispeva k doseganju ciljev politike Unije na področju razvojnega sodelovanja, na primer k zmanjševanju revščine z vključujočo rastjo in trajnostnim gospodarstvom, pa tudi k okoljskemu in socialnemu razvoju.
5. Da se zagotovi kar največji razvojni učinek naložb zasebnega sektorja, si EIB s podporo lokalnim naložbam, kot je določeno v točki (a) odstavka 1, prizadeva za okrepitev lokalnega zasebnega sektorja v državah upravičenkah. Financiranje EIB, ki podpira splošne cilje iz odstavka 1, stremi tudi k vključitvi podpore naložbenim projektom MSP iz Unije. Za učinkovito spremljanje porabe sredstev v korist zadevnih MSP EIB določi ustrezne pogodbene zahteve s finančnimi posredniki, vključno s standardi za poročila upravičencev.
EIB sodeluje s finančnimi posredniki, ki lahko izpolnijo posebne potrebe MSP v državah delovanja in ne sodelujejo pri financiranju EIB, ki se izvaja v upravičeni državi prek nosilcev s sedežem v tuji nesodelujoči jurisdikciji, kot je določeno v členu 13.
6. Financiranje EIB, ki podpira splošne cilje iz točke (b) odstavka 1, podpira naložbene projekte v glavnem na področjih prometa, energije, okoljske infrastrukture, informacijske in komunikacijske tehnologije, zdravstva in šolstva. To vključuje proizvodnjo in vključitev energije iz obnovljivih virov, preoblikovanje energetskih sistemov, ki omogoča prehod na tehnologije in goriva z nizko intenzivnostjo ogljika, trajnostno energetsko varnost in energetsko infrastrukturo, vključno za proizvodnjo plina in prevoz na energetski trg Unije, pa tudi elektrifikacijo podeželskih območij, okoljsko infrastrukturo, na primer vodno, komunalno in zeleno infrastrukturo, telekomunikacije in širokopasovno omrežno infrastrukturo.
7. Financiranje EIB, ki podpira splošne cilje iz točke (c) odstavka 1, podpira naložbene projekte za blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje, ki prispevajo k skupnemu cilju Okvirne konvencije Združenih narodov o podnebnih spremembah, zlasti z izogibanjem emisijam toplogrednih plinov ali njihovim zmanjševanjem na področjih obnovljive energije, energetske učinkovitosti in trajnostnega prometa ali s povečanjem odpornosti ranljivih držav, sektorjev in skupnosti na škodljive posledice podnebnih sprememb. Merila za upravičenost projektov v zvezi s podnebnimi ukrepi so opredeljena v strategiji EIB o podnebnih spremembah, ki bo posodobljena pred koncem leta 2015. Zato bi bilo treba v postopek okoljske presoje vključiti analizo ogljičnega odtisa, da se ugotovi, ali predlagani projekti izboljšujejo energetsko učinkovitost. V obdobju, zajetem s tem sklepom, obseg navedenega financiranja predstavlja najmanj 25 % celotnega financiranja EIB.
8. V skladu s cilji Unije in mednarodnimi cilji glede podnebnih sprememb EIB v sodelovanju s Komisijo pred koncem leta 2015 posodobi svojo strategijo o podnebnih spremembah v zvezi s financiranjem EIB. Ta posodobitev med drugim vključuje konkretne ukrepe za zagotovitev usklajenosti naložbenih projektov iz tega sklepa s cilji glede podnebnih sprememb Unije in za pospešitev prizadevanj za podporo obnovljivim virom energije in energetski učinkovitosti.
9. Jamstvo EU krije samo financiranje EIB, ki se izvaja v upravičenih državah, ki so z EIB sklenile okvirni sporazum, v katerem so določeni pravni pogoji, pod katerimi se izvaja takšno financiranje.
Člen 4
Vključene države
1. Seznam držav, ki bi lahko bile upravičene do financiranja EIB v sklopu jamstva EU, je v Prilogi II. Seznam držav, ki so upravičene do financiranja EIB v sklopu jamstva EU, je v Prilogi III in vsebuje le države, ki so naštete v Prilogi II. Za države, ki jih ni v Prilogi II, se o upravičenosti do financiranja EIB v sklopu jamstva EU odloča za vsak primer posebej v skladu z rednim zakonodajnim postopkom.
2. Komisija je pooblaščena, da v skladu s členom 18 sprejme delegirane akte glede sprememb Priloge III. Odločitve Komisije so utemeljene s celovito presojo, med drugim gospodarskih, socialnih, okoljskih in političnih vidikov, zlasti tistih, ki so povezani z demokracijo, človekovimi pravicami in temeljnimi svoboščinami, pa tudi z ustreznimi resolucijami Evropskega parlamenta in sklepi Sveta.
3. Ob upoštevanju odstavka 4 delegirani akti o spremembi Priloge III ne vplivajo na jamstvo EU za kritje financiranja EIB, sklenjenega pred začetkom veljavnosti delegiranih aktov.
4. Izplačila financiranja EIB, ki imajo koristi od skupnega jamstva, kot je navedeno v členu 8(1), se ne izvajajo v državah, ki niso naštete v Prilogi III.
5. Jamstvo EU ne krije financiranja EIB v določeni državi, če je bil sporazum, ki se nanaša na takšno financiranje, podpisan po pristopu te države k Uniji.
Člen 5
Prispevek financiranja EIB k politikam Unije
1. Komisija skupaj z EIB v enem letu po začetku veljavnosti tega sklepa posodobi veljavne regionalne tehnične operativne smernice za financiranje EIB.
Regionalne tehnične operativne smernice so skladne s širšim okvirom regionalne politike Unije iz Priloge IV. Regionalne tehnične operativne smernice zlasti zagotovijo, da financiranje EIB, ki se izvaja v skladu s tem sklepom, dopolnjuje ustrezne politike, programe in instrumente pomoči Unije v različnih regijah.
Komisija in EIB pri posodabljanju regionalnih tehničnih operativnih smernic upoštevata ustrezne resolucije Evropskega parlamenta in sklepe Sveta. Regionalne tehnične operativne smernice so skladne s prednostnimi nalogami iz nacionalnih in regionalnih programov, če so ti na voljo in če so jih države upravičenke pripravile, ob ustreznem upoštevanju posvetovanj z lokalno civilno družbo med pripravo teh programov.
Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu nemudoma pošlje dokončane posodobljene regionalne tehnične operativne smernice.
V okviru, določenem v regionalnih tehničnih operativnih smernicah, EIB opredeli ustrezne strategije financiranja in zagotovi njihovo izvajanje.
Financiranje EIB je skladno z regionalnimi tehničnimi operativnimi smernicami in strategijami države upravičenke.
Regionalne tehnične operativne smernice se pregledajo po vmesnem pregledu iz člena 19.
2. V okviru postopka iz člena 19 Protokola (št. 5) poda Komisija mnenje o financiranju EIB. Če da Komisija negativno mnenje o financiranje EIB, ki spada v okvir tega sklepa, se zanj ne da jamstvo EU.
Člen 6
Sodelovanje s Komisijo in ESZD
1. Da bi se financiranje EIB in proračunska sredstva Unije kar najbolj dopolnjevala, se dodatno okrepi skladnost zunanjih ukrepov EIB z zunanjepolitičnimi cilji Unije, zlasti s posodobitvijo regionalnih tehničnih operativnih smernic iz člena 5, pri čemer se o političnih vprašanjih po potrebi opravi ustrezno posvetovanje z ESZD, ter z rednim in sistematičnim dialogom in zgodnjo izmenjavo informacij o:
(a)
strateških dokumentih, ki jih pripravi Komisija ali, odvisno od primera, ESZD, kot so nacionalni in regionalni strateški dokumenti, okvirni programi, akcijski načrti in predpristopni dokumenti;
(b)
dokumentih EIB za strateško načrtovanje, uvedbi novih naložbenih projektov ter letnem poročanju EIB Komisiji;
(c)
drugih političnih in operativnih vidikih.
2. Sodelovanje poteka različno v različnih regijah, vključno na ravni delegacij Unije, glede na vlogo EIB in politike Unije v posameznih regijah.
Člen 7
Sodelovanje z drugimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami
1. Financiranje EIB poteka po potrebi v sodelovanju z drugimi evropskimi večstranskimi finančnimi institucijami ali finančnimi institucijami držav članic (v nadaljnjem besedilu: evropske finančne institucije) in mednarodnimi finančnimi institucijami, vključno z regionalnimi razvojnimi bankami (v nadaljnjem besedilu: mednarodne finančne institucije), da se kar najbolj poveča medsebojno dopolnjevanje, sodelovanje in učinkovitost, da se ob sodelovanju razvijejo inovativni finančni instrumenti, da se zagotovijo preudarna in smiselna delitev tveganj ter enotni pogoji za projekte in sektorje ter da se čim bolj zmanjša morebitno podvajanje stroškov in nepotrebno prekrivanje.
2. Sodelovanje iz odstavka 1 se omogoča z usklajevanjem, ki poteka v okviru memorandumov o soglasju ali znotraj drugih okvirov regionalnega sodelovanja Unije, kadar je to ustrezno, med Komisijo, EIB ter ustreznimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami, ki delujejo v različnih regijah.
Člen 8
Kritje in pogoji jamstva EU
1. Razen financiranja EIB, sestavljenega iz dolžniških instrumentov kapitalskega trga, krije pri financiranju EIB, ki se sklene z državo ali za katero jamči država, in pri drugih oblikah financiranja EIB, sklenjenega z regionalnimi ali lokalnimi organi, javnimi podjetji ali zavodi v državni lasti ali pod državnim nadzorom, če je bila za takšne druge oblike financiranja EIB opravljena ustrezna ocena kreditnega tveganja EIB ob upoštevanju okoliščin kreditnega tveganja v zadevni državi, jamstvo EU vsa plačila, ki jih EIB ne prejme, vendar so ji dolgovana (v nadaljnjem besedilu: skupno jamstvo).
2. Za namene odstavka 1 Palestino zastopa Palestinska oblast, Kosovo (13) pa zastopajo kosovske oblasti.
3. Pri financiranju EIB, ki ni zajeto v odstavku 1, jamstvo EU krije vsa plačila, ki jih EIB ne prejme, vendar so ji dolgovana, če je izpad plačila povzročila uresničitev enega od naslednjih političnih tveganj (v nadaljnjem besedilu: jamstvo pri političnem tveganju):
(a)
nekonvertibilnost valute;
(b)
razlastitev;
(c)
vojna ali državljanski nemiri;
(d)
odklonitev pravnega varstva pri kršitvi pogodbe.
4. Pri financiranju EIB, sestavljenem iz dolžniških instrumentov kapitalskega trga, se uporablja le jamstvo pri političnem tveganju.
5. V sporazume o financiranju, povezane s financiranjem EIB, s posameznimi nosilci se vključijo tudi ustrezne okoljske in socialne določbe v skladu s pravili in postopki EIB.
6. Komisija in EIB v sporazumu o jamstvu iz člena 14 določita jasno in pregledno politiko razdeljevanja, ki EIB omogoči, da v sklopu svojega zunanjega delovanja določi dejavnosti, ki bodo financirane na podlagi tega sklepa, da se zagotovi kar najbolj učinkovita uporaba jamstva EU. Politika razdeljevanja temelji na kreditni sposobnosti financiranja EIB, kakor jo oceni EIB, zgornjih mejah, kakor so opredeljene v Prilogi I, naravi udeleženca, ki je lahko suverena država ali subjekt na poddržavni ravni iz odstavka 1 tega člena ali zasebni subjekt, zmogljivosti EIB za prevzem tveganj in drugih ustreznih merilih, vključno z dodano vrednostjo jamstva EU. Evropski parlament in Svet sta obveščena o politiki razdeljevanja v skladu s členom 14.
7. Pri uveljavljanju jamstva EU Unija prevzame vse ustrezne pravice EIB v zvezi s kakršno koli obveznostjo glede njenega financiranja v skladu s sporazumom o jamstvu iz člena 14.
Člen 9
Ocena EIB in spremljanje naložbenih projektov
1. EIB opravi temeljit postopek skrbnega pregleda in po potrebi od nosilcev projektov zahteva, da se v skladu s socialnimi in okoljskimi načeli Unije v fazi načrtovanja projekta in v fazi njegovega izvajanja na lokalni ravni javno posvetujejo z ustreznimi nacionalnimi in lokalnimi deležniki ter civilno družbo o socialnih vidikih, vidikih, povezanih s človekovimi pravicami, okoljskih, gospodarskih in razvojnih vidikih naložbenih projektov, zajetih v jamstvo EU, ter da priskrbijo informacije, potrebne za oceno prispevka k uresničevanju zunanjepolitičnih in strateških ciljev Unije.
Kadar je to ustrezno, ta ocena vključuje presojo tega, kako se lahko zmogljivosti upravičencev do financiranja EIB v času trajanja projekta okrepijo s tehnično pomočjo. Pravila in postopki EIB vključujejo potrebne določbe o ocenjevanju okoljskega in socialnega učinka naložbenih projektov ter vidikov v zvezi s človekovimi pravicami in preprečevanjem konfliktov, s čimer se zagotovi, da so naložbeni projekti, ki se podpirajo na podlagi tega sklepa, okoljevarstveni in socialno trajnostni.
2. Poleg predhodne ocene razvojnih vidikov EIB spremlja tudi izvajanje financiranja. EIB zlasti zahteva od nosilcev projektov, da izvajajo temeljito spremljanje v času izvajanja projekta in vse do zaključka, med drugim glede gospodarskega, razvojnega, socialnega in okoljskega učinka naložbenega projekta ter njegovega učinka na spoštovanje človekovih pravic. EIB redno preverja informacije, ki jih posredujejo nosilci projektov, in jih objavi, če se nosilec projekta s tem strinja. Poročila o zaključku projektov, povezanih s financiranjem EIB, se po možnosti objavijo, z izjemo tajnih podatkov.
3. V spremljanje EIB se po možnosti vključi tudi izvajanje posrednega financiranja in uspešnost finančnih posrednikov pri podpori MSP.
4. EIB vzpostavi celovit sistem za predhodno ocenjevanje relativnih in absolutnih emisij toplogrednih plinov, povezanih s financiranjem EIB, v primerih, ko emisije dosežejo visoke pragove za emisije, kot so določeni v ustrezni metodologiji, vključeni v strategijo EIB o podnebnih spremembah, in ko obstajajo razpoložljivi podatki.
5. Kadar je mogoče, so rezultati spremljanja javni, če so izpolnjene zahteve po varstvu tajnosti in če se ustrezne strani s tem strinjajo.
Člen 10
Zunanji namenski prejemki za jamstveni sklad
Vračila in prihodki v znesku 110 000 000 EUR, ki izvirajo iz transakcij, zaključenih pred letom 2007, in vključujejo vračila glavnice, sproščena jamstva in vračila glavnice posojil, dividende, kapitalske dobičke, provizije za jamstvo ter obresti na posojila in na zneske na fiduciarnih računih, nakazane na fiduciarni račun, odprt za Sklad za evro-sredozemske naložbe in partnerstvo, in ki se lahko povežejo s podporo iz splošnega proračuna Unije, so zunanji namenski prejemki v skladu s členom 21(4) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 in se uporabljajo za jamstveni sklad.
Zneski nad 110 000 000 EUR, ki so bili nakazani nazaj na fiduciarni račun, odprt za Sklad za evro-sredozemske naložbe in partnerstvo, se vnesejo v splošni proračun Unije po odbitku stroškov in provizij za upravljanje.
Člen 11
Letno poročanje in obračunavanje
1. Komisija vsako leto poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o financiranju EIB, izvedenem na podlagi tega sklepa. Poročilo se objavi in vključuje:
(a)
oceno financiranja EIB na ravni projekta, sektorja, države in regije ter njegove skladnosti s tem sklepom;
(b)
oceno dodane vrednosti, pričakovane realizacije, rezultatov in učinka financiranja EIB na razvoj na skupni osnovi, izdelano na podlagi letnega poročila EIB o okviru za merjenje rezultatov. EIB v ta namen za financirane projekte uporabi kazalnike uspešnosti glede razvojnih, okoljskih in socialnih vidikov, vključno z vidiki človekovih pravic, pri čemer upošteva ustrezne kazalnike v skladu s Pariško deklaracijo iz leta 2005 o učinkovitosti pomoči. Med kazalnike za okoljske vidike projektov se vključijo merila za „čisto tehnologijo“, katerih poudarek je načeloma na energetski učinkovitosti in tehnologijah za zmanjševanje emisij;
(c)
oceno prispevka financiranja EIB k uresničevanju zunanjepolitičnih in strateških ciljev Unije ob upoštevanju regionalnih tehničnih operativnih smernic iz člena 5;
(d)
oceno finančnih koristi, prenesenih na upravičence do financiranja EIB, na skupni osnovi;
(e)
oceno kakovosti financiranja EIB, zlasti v zvezi s tem, do kolikšne mere je EIB upoštevala okoljsko in socialno vzdržnost pri postopku skrbnega pregleda in spremljanju financiranih naložbenih projektov;
(f)
podrobne podatke o zahtevkih za jamstvo EU;
(g)
informacije o obsegu financiranja na področju podnebnih sprememb in biotske raznovrstnosti na podlagi tega sklepa, o učinku na absolutne in relativne emisije toplogrednih plinov iz člena 9(4) na skupni osnovi, ter informacije o številu projektov, ocenjenih glede na podnebno tveganje;
(h)
opis sodelovanja s Komisijo, drugimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami, vključno s sofinanciranjem. Poročilo zlasti vsebuje razčlenitev finančnih virov Unije ter virov drugih evropskih in mednarodnih finančnih institucij, uporabljenih skupaj s financiranjem EIB, da se omogoči pregled vseh naložb, podprtih s financiranjem EIB, izvedenim na podlagi tega sklepa. V poročilu se omeni tudi sklenitev novega memoranduma o soglasju med EIB in drugimi evropskimi ali mednarodnimi finančnimi institucijami, ki vpliva na financiranje EIB na podlagi tega sklepa;
(i)
informacije o spremljanju delovanja memoranduma o soglasju med EIB in Evropskim varuhom človekovih pravic, če ta memorandum ustreza financiranju EIB, vključenem v ta sklep.
2. EIB za namene poročanja Komisije iz odstavka 1 predloži Komisiji letna poročila o financiranju EIB, izvedenem na podlagi tega sklepa, vključno z vsemi elementi, ki jih Komisija potrebuje za poročanje v skladu z odstavkom 1. EIB lahko Komisiji predloži tudi dodatne zadevne informacije, da se Evropskemu parlamentu in Svetu zagotovi celovit pregled zunanje dejavnosti EIB.
3. EIB Komisiji zagotovi statistične, finančne in računovodske podatke o posameznih financiranjih EIB ter vse dodatne informacije, potrebne za izpolnitev poročevalskih obveznosti Komisije ali zahtev Računskega sodišča, ter revizijsko potrdilo o neporavnanih zneskih v okviru financiranja EIB. EIB Komisiji predloži tudi druge potrebne dokumente v skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012.
4. Za namene obračunavanja in poročanja Komisije o tveganjih, ki jih krije jamstvo EU, EIB Komisiji zagotovi svojo oceno tveganja in informacije o bonitetni oceni v zvezi s financiranjem EIB.
5. EIB Komisiji vsaj enkrat na leto predloži okvirni večletni program za načrtovani obseg sklenjenih poslov financiranja EIB, da se zagotovi skladnost načrtovanega financiranja EIB z zgornjimi mejami iz tega sklepa in da lahko Komisija zagotovi ustrezno proračunsko načrtovanje za zagotovitev sredstev jamstvenega sklada. Komisija upošteva ta načrt pri pripravi predloga splošnega proračuna Unije.
6. EIB redno seznanja Evropski parlament, Svet in Komisijo z vsemi neodvisnimi ocenjevalnimi poročili, ki vsebujejo ugotovitve o praktičnih rezultatih, doseženih pri posebnih dejavnostih EIB v okviru tega sklepa in drugih zunanjih mandatov.
7. EIB zagotovi informacije iz odstavkov 2 do 6 na svoje stroške. EIB informacije iz odstavkov 2, 3 in 6 na splošno objavi, pri čemer izključi vse tajne informacije.
Člen 12
Preglednost in javno razkritje informacij
1. EIB v skladu s svojo politiko preglednosti in načeli Unije glede dostopa do dokumentov in informacij, postopoma pa tudi v skladu s standardi iz pobude za preglednost mednarodne pomoči, na svojem spletnem mestu objavi informacije v zvezi z:
(a)
vsem financiranjem EIB, izvedenim na podlagi tega sklepa, po odobritvi projekta, pri čemer navede predvsem, ali je naložbeni projekt zajet v jamstvo EU in kako prispeva k zunanjepolitičnim ciljem Unije, navede pa zlasti njegove gospodarske, socialne in okoljske učinke;
(b)
vsemi memorandumi o soglasju med EIB in drugimi evropskimi ali mednarodnimi finančnimi institucijami, ki vplivajo na financiranje EIB na podlagi tega sklepa, razen če zanje veljajo zahteve glede zaupnosti;
(c)
če je mogoče in ustrezno, obstoječe okvirne sporazume med EIB in državo prejemnico. Kadar EIB podpiše nov ali spremeni obstoječi sporazum, si prizadeva za njegovo objavo;
(d)
politiko EIB glede razdeljevanja.
2. Komisija na svojem spletnem mestu objavi specifične informacije o vseh primerih izterjav v okviru sporazuma o jamstvu iz člena 14 in sporazuma, ki podrobno opredeljuje določbe in postopke za izterjavo terjatev, iz člena 15(2), razen če zanje veljajo zahteve glede zaupnosti.
Člen 13
Nesodelujoče jurisdikcije
EIB pri svojem financiranju ne dopušča nobenih dejavnosti, ki se izvajajo za nezakonite namene, vključno s pranjem denarja, financiranjem terorizma, davčnimi goljufijami in davčnimi utajami, korupcijo ter goljufijami, ki škodijo finančnim interesom Unije. EIB zlasti ne sodeluje pri financiranju, ki se izvaja v upravičeni državi prek tujega nosilca s sedežem v nesodelujoči jurisdikciji, ki so jo kot tako opredelili Unija, Združeni narodi, Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj ali Projektna skupina za finančno ukrepanje.
EIB pri financiranju uporablja načela in standarde iz prava Unije o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma, vključno z zahtevo po sprejetju ustreznih ukrepov za identifikacijo dejanskega lastnika, kjer je primerno.
Člen 14
Sporazum o jamstvu
Komisija in EIB podpišeta sporazum o jamstvu, v katerem podrobno opredelita določbe in postopke v zvezi z jamstvom EU, kot je določeno v členu 8, ter o tem ustrezno obvestita Evropski parlament in Svet.
Člen 15
Izterjava plačil, ki jih izvede Komisija
1. Kadar Komisija izvede plačilo na podlagi jamstva EU, EIB v imenu in za račun Komisije izterja terjatve za izplačane zneske.
2. Komisija in EIB najpozneje do datuma podpisa sporazuma iz člena 14 podpišeta ločen sporazum, v katerem podrobno opredelita določbe in postopke za izterjavo terjatev.
Člen 16
Revizija Računskega sodišča
Računsko sodišče opravi revizijo jamstva EU ter plačil in izterjanih zneskov v sklopu tega jamstva, ki se pripišejo splošnemu proračunu Unije.
Člen 17
Ukrepi proti goljufijam
1. EIB OLAF nemudoma obvesti ter mu predloži potrebne informacije, če v kateri koli fazi priprave, izvedbe ali zaključka projekta v sklopu jamstva EU utemeljeno sumi, da je prišlo do morebitnega primera goljufije, korupcije, pranja denarja ali druge nezakonite dejavnosti, ki bi lahko škodila finančnim interesom Unije.
2. OLAF lahko opravi preiskave, vključno s pregledi in inšpekcijami na kraju samem, v skladu z določbami in postopki iz Uredbe (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (14), Uredbe Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 (15) in Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 (16), da se zaščitijo finančni interesi Unije in ugotovi, ali je v zvezi s financiranjem prišlo do goljufije, korupcije, pranja denarja ali druge nezakonite dejavnosti, ki škodi finančnim interesom Unije. OLAF lahko pristojnim organom zadevnih držav članic posreduje informacije, ki jih je pridobil med preiskavami.
Kadar se takšne nezakonite dejavnosti dokažejo, EIB pomaga pri prizadevanjih za izterjavo v zvezi s svojim financiranjem in v okviru svojih pristojnosti.
3. V sporazume o financiranju, podpisanem v zvezi s projekti, ki se podpirajo na podlagi tega sklepa, se vključijo določila, ki omogočajo prekinitev financiranja EIB, in po potrebi ustrezni ukrepi za izterjavo v primeru goljufije, korupcije ali drugih nezakonitih dejavnosti. EIB sprejme odločitev o prekinitvi ali razveljavitvi financiranja EIB po ustrezni presoji vseh okoliščin in tveganj.
4. EIB se še naprej opira na svojo kontaktno točko za boj proti korupciji in goljufijam, ki je enotna za osebje EIB in vse deležnike.
5. EIB pri financiranju izvaja svoj mehanizem izključevanja za izključitev udeležencev, ki so vpleteni v goljufije in korupcijo, mehanizem pa vključuje merila za izključitev iz osrednje podatkovne zbirke Unije o izključitvah, s čimer se zagotovi spoštovanje pravic vseh strani.
Člen 18
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 4 se prenese na Komisijo za nedoločen čas od 11. maja 2014.
3. Pooblastilo iz člena 4 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 4, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
Člen 19
Vmesni pregled
Komisija v sodelovanju z EIB do 31. decembra 2016 predloži Evropskemu parlamentu in Svetu vmesno poročilo, v katerem oceni uporabo tega sklepa v prvih letih, in mu po potrebi priloži predlog za njegovo spremembo. Vmesno poročilo temelji na neodvisni zunanji oceni in prispevku EIB.
Poročilo vključuje zlasti:
(a)
oceno izvajanja politike za razdeljevanje;
(b)
oceno poročanja EIB in po potrebi priporočila za njegovo izboljšanje;
(c)
oceno REM, vključno s kazalniki uspešnosti in merili, ter njegov prispevek k uresničevanju ciljev tega sklepa;
(d)
podroben pregled meril, ki se upoštevajo pri priporočilu v zvezi z morebitnim aktiviranjem celotnega ali delnega neobveznega dodatnega zneska.
Člen 20
Zaključno poročanje
Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predloži zaključno poročilo o uporabi tega sklepa do 31. decembra 2021.
Člen 21
Začetek veljavnosti
Ta sklep začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
V Strasbourgu, 16. aprila 2014


Input:
DECYZJA WYKONAWCZA RADY 2013/293/WPZiB
z dnia 18 czerwca 2013 r.
w sprawie wykonania decyzji 2012/285/WPZiB w sprawie środków ograniczających wobec niektórych osób, podmiotów i organów zagrażających pokojowi, bezpieczeństwu lub stabilności Republiki Gwinei Bissau
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o Unii Europejskiej,
uwzględniając decyzję Rady 2012/285/WPZiB z dnia 31 maja 2012 r. w sprawie środków ograniczających wobec niektórych osób, podmiotów i organów zagrażających pokojowi, bezpieczeństwu lub stabilności Republiki Gwinei Bissau (1), w szczególności jej art. 3 ust. 1 oraz art. 5 ust. 2,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
W dniu 31 maja 2012 r. Rada przyjęła decyzję 2012/285/WPZiB.
(2)
Rada dokonała pełnego przeglądu wykazów osób zamieszczonych w załącznikach II i III do decyzji 2012/285/WPZiB, do których mają zastosowanie art. 1 ust. 1 lit. b), art. 2 ust. 1 oraz art. 2 ust. 2 tej decyzji. Rada uznała, że osoby wymienione w załącznikach II i III do decyzji 2012/285/WPZiB nadal powinny być objęte konkretnymi środkami ograniczającymi przewidzianymi w tej decyzji.
(3)
W dniu 20 marca 2013 r. Komitet Rady Bezpieczeństwa Organizacji Narodów Zjednoczonych ustanowiony na podstawie rezolucji Rady Bezpieczeństwa Organizacji Narodów Zjednoczonych 2048 (2012) zaktualizował informacje dotyczące jednej z osób objętych zakazem podróżowania nałożonym na mocy rezolucji 2048 (2012).
(4)
Należy odpowiednio zmienić wpisy dotyczące tej osoby w załącznikach I oraz III do decyzji 2012/285/WPZiB,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
W załącznikach I oraz III do decyzji 2012/285/WPZiB wprowadza się zmiany zgodnie z załącznikiem do niniejszej decyzji.
Artykuł 2
Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem jej opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Sporządzono w Luksemburgu dnia 18 czerwca 2013 r.


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 1420/2013 VAN DE COMMISSIE
van 17 december 2013
tot intrekking van de Verordeningen (EG) nr. 347/96, (EG) nr. 1924/2000, (EG) nr. 1925/2000, (EG) nr. 2508/2000, (EG) nr. 2509/2000, (EG) nr. 2813/2000, (EG) nr. 2814/2000, (EG) nr. 150/2001, (EG) nr. 939/2001, (EG) nr. 1813/2001, (EG) nr. 2065/2001, (EG) nr. 2183/2001, (EG) nr. 2318/2001, (EG) nr. 2493/2001, (EG) nr. 2306/2002, (EG) nr. 802/2006, (EG) nr. 2003/2006, (EG) nr. 696/2008 en (EG) nr. 248/2009 na de vaststelling van Verordening (EU) nr. 1379/2013 van het Europees Parlement en de Raad houdende een gemeenschappelijke marktordening voor visserijproducten en aquacultuurproducten
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad van 17 december 1999 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector visserijproducten en producten van de aquacultuur (1), en met name artikel 4, lid 4, artikel 5, lid 4, artikel 6, lid 7, artikel 7, lid 10, artikel 9, lid 5, artikel 10, lid 4, artikel 12, lid 5, artikel 13, lid 7, artikel 17, lid 5, artikel 21, lid 8, artikel 23, lid 5, artikel 24, lid 8, artikel 25, lid 6, artikel 26, lid 3, artikel 27, lid 6, artikel 29, lid 5, artikel 34, lid 2, en artikel 35, lid 3,
Gezien Verordening (EG) nr. 2799/98 van de Raad van 15 december 1998 tot vaststelling van het agromonetaire stelsel voor de euro (2), en met name artikel 3, lid 2,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Verordening (EU) nr. 1379/2013 van het Europees Parlement en de Raad (3) vervangt Verordening (EG) nr. 104/2000 met ingang van 1 januari 2014, uitgezonderd artikel 4 van Verordening (EG) nr. 104/2000 dat tot 12 december 2014 van toepassing is.
(2)
Bij Verordening (EU) nr. 1379/2013 zijn belangrijke veranderingen aangebracht aan de bepalingen over consumentenvoorlichting, erkenning van producentenorganisaties, uitbreiding van voorschriften, planning van productie en afzet, erkenning van brancheorganisaties, prijzen, interventie, mededelingen en financiering.
(3)
Daarom dienen de volgende uitvoeringsverordeningen te worden ingetrokken:
-
Verordening (EG) nr. 347/96 van de Commissie van 27 februari 1996 tot instelling van een systeem voor melding van het in het vrije verkeer brengen van zalm in de Europese Gemeenschap (4),
-
Verordening (EG) nr. 1924/2000 van de Commissie van 11 september 2000 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad wat betreft de verlening van de specifieke erkenning aan producentenorganisaties in de visserijsector ter verbetering van de kwaliteit van hun producten (5),
-
Verordening (EG) nr. 1925/2000 van de Commissie van 11 september 2000 tot vaststelling van de ontstaansfeiten van de wisselkoersen die moeten worden toegepast voor de berekening van bepaalde bedragen die gelden in het kader van de mechanismen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector visserijproducten en producten van de aquacultuur (6),
-
Verordening (EG) nr. 2508/2000 van de Commissie van 15 november 2000 tot vaststelling van de bepalingen ter uitvoering van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad wat betreft de werkprogramma’s in de visserijsector (7),
-
Verordening (EG) nr. 2509/2000 van de Commissie van 15 november 2000 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad wat betreft de toekenning van een financiële vergoeding voor het uit de markt nemen van bepaalde visserijproducten (8),
-
Verordening (EG) nr. 2813/2000 van de Commissie van 21 december 2000 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad wat betreft de toekenning van steun voor de particuliere opslag van bepaalde visserijproducten (9),
-
Verordening (EG) nr. 2814/2000 van de Commissie van 21 december 2000 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad wat betreft de toekenning van steun voor verkoopuitstel voor bepaalde visserijproducten (10),
-
Verordening (EG) nr. 150/2001 van de Commissie van 25 januari 2001 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad inzake de ten aanzien van producentenorganisaties in de visserĳsector toe te passen sancties bĳ onregelmatigheden in verband met interventiemechanismen en tot wĳziging van Verordening (EG) nr. 142/98 (11),
-
Verordening (EG) nr. 939/2001 van de Commissie van 14 mei 2001 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad met betrekking tot de toekenning van forfaitaire steun voor bepaalde visserĳproducten (12),
-
Verordening (EG) nr. 1813/2001 van de Commissie van 14 september 2001 tot vaststelling van de uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad wat betreft de erkenningsvoorwaarden en de verlening en intrekking van de erkenning van brancheorganisaties (13),
-
Verordening (EG) nr. 2065/2001 van de Commissie van 22 oktober 2001 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad met betrekking tot de informatieverstrekking aan de consument in de sector visserĳproducten en producten van de aquacultuur (14),
-
Verordening (EG) nr. 2183/2001 van de Commissie van 9 november 2001 tot vaststelling van de uitvoeringsbepalingen voor Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad wat betreft de toekenning van de compenserende vergoeding voor tonĳn voor de verwerkende industrie (15),
-
Verordening (EG) nr. 2318/2001 van de Commissie van 29 november 2001 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad met betrekking tot de erkenning van producentenorganisaties in de sector visserĳ en aquacultuur (16),
-
Verordening (EG) nr. 2493/2001 van de Commissie van 19 december 2001 betreffende de afzet van bepaalde uit de markt genomen visserĳproducten (17),
-
Verordening (EG) nr. 2306/2002 van de Commissie van 20 december 2002 tot vaststelling van de uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad met betrekking tot de mededeling van de invoerprĳzen van visserĳproducten (18),
-
Verordening (EG) nr. 802/2006 van de Commissie van 30 mei 2006 tot vaststelling van de aanpassingscoëfficiënten voor vis van de geslachten Thunnus en Euthynnus (19),
-
Verordening (EG) nr. 2003/2006 van de Commissie van 21 december 2006 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen voor de financiering van uitgaven in verband met de gemeenschappelijke ordening der markten in de sector visserijproducten en producten van de aquacultuur uit het Europees Landbouwgarantiefonds (ELGF) (20),
-
Verordening (EG) nr. 696/2008 van de Commissie van 23 juli 2008 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad ten aanzien van de verbindendverklaring voor niet-aangeslotenen van bepaalde door producentenorganisaties in de visserijsector vastgestelde regels (21),
-
Verordening (EG) nr. 248/2009 van de Commissie van 19 maart 2009 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad inzake de mededelingen betreffende de erkenning van de producentenorganisaties en de vaststelling van de prijzen en de interventiemaatregelen in het kader van de gemeenschappelijke ordening der markten in de sector visserijproducten en producten van de aquacultuur (22).
(4)
Aangezien de bepalingen van Verordening (EU) nr. 1379/2013 inzake erkenning van producentenorganisaties, uitbreiding van voorschriften, planning van productie en afzet, erkenning van brancheorganisaties, prijzen, interventie en mededelingen met ingang van 1 januari 2014 van toepassing zijn, dienen de Verordeningen (EG) nr. 347/96, (EG) nr. 1924/2000, (EG) nr. 1925/2000, (EG) nr. 2508/2000, (EG) nr. 2509/2000, (EG) nr. 2813/2000, (EG) nr. 2814/2000, (EG) nr. 150/2001, (EG) nr. 939/2001, (EG) nr. 1813/2001, (EG) nr. 2183/2001, (EG) nr. 2318/2001, (EG) nr. 2493/2001, (EG) nr. 2306/2002, (EG) nr. 802/2006, (EG) nr. 2003/2006, (EG) nr. 696/2008 en (EG) nr. 248/2009 met ingang van 1 januari 2014 te worden ingetrokken. Aangezien de bepalingen van Verordening (EU) nr. 1379/2013 inzake consumentenvoorlichting met ingang van 13 december 2014 van toepassing zijn, dient Verordening (EG) nr. 2065/2001 met ingang van 13 december 2014 te worden ingetrokken,
(5)
De in deze verordening opgenomen maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Onderzoekscomité voor visserijproducten en aquacultuurproducten,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Intrekkingen
1. Verordeningen (EG) nr. 347/96, (EG) nr. 1924/2000, (EG) nr. 1925/2000, (EG) nr. 2508/2000, (EG) nr. 2509/2000, (EG) nr. 2813/2000, (EG) nr. 2814/2000, (EG) nr. 150/2001, (EG) nr. 939/2001, (EG) nr. 1813/2001, (EG) nr. 2183/2001, (EG) nr. 2318/2001, (EG) nr. 2493/2001, (EG) nr. 2306/2002, (EG) nr. 802/2006, (EG) nr. 2003/2006, (EG) nr. 696/2008 en (EG) nr. 248/2009 worden met ingang van 1 januari 2014 ingetrokken.
2. Verordening (EG) nr. 2065/2001 wordt met ingang van 13 december 2014 ingetrokken.
3. De bepalingen van de ingetrokken verordeningen zullen van toepassing zijn op alle uitgaven overeenkomstig Verordening (EG) nr. 104/2000.
Artikel 2
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 17 december 2013.


Input:
KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 532/2014
af 13. marts 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 223/2014 om Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 223/2014 af 11. marts 2014 om Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede (1), særlig artikel 32, stk. 8, artikel 32, stk. 9, artikel 34, stk. 7, artikel 34, stk. 8, artikel 55, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 223/2014 tillægger Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, som supplerer de ikke-væsentlige bestemmelser vedrørende Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede.
(2)
I forordning (EU) nr. 223/2014 kræves det, at forvaltningsmyndigheden etablerer et system til registrering og lagring i elektronisk form af de data for hver operation, der er nødvendige med henblik på overvågning, evaluering, finansiel forvaltning, verificering og revision, herunder for så vidt angår de operationelle programmer for inklusion af de socialt dårligst stillede personer (OP II), data om individuelle deltagere. Det er derfor nødvendigt at oprette en liste over, hvilke data der skal registreres og lagres i dette system.
(3)
Visse data er relevante for bestemte typer operationer eller udelukkende for en type operationelt program; datakravenes anvendelsesområde bør derfor præciseres. Forordning (EU) nr. 223/2014 fastlægger de specifikke krav vedrørende registrering og lagring af data om individuelle deltagere i operationer støttet af OP II, som der skal tages hensyn til.
(4)
Listen over data bør tage hensyn til rapporteringskravene i forordning (EU) nr. 223/2014 for at sikre, at de data, der er nødvendige for den finansielle forvaltning og overvågning, herunder de data, som er nødvendige for at udarbejde betalingsanmodninger, regnskaber og gennemførelsesrapporter, for alle operationer findes i en form, der gør det let at aggregere og afstemme dem. Listen bør tage hensyn til, at visse grundlæggende data om operationer i elektronisk form er nødvendige for en effektiv finansiel forvaltning af operationer og for at opfylde kravet om offentliggørelse af grundlæggende oplysninger om operationer. Visse andre data er nødvendige for effektivt at planlægge og udføre verificering og revision.
(5)
Listen over data, der skal registreres og lagres, bør ikke foregribe de tekniske egenskaber og opbygningen af de elektroniske systemer, der oprettes af forvaltningsmyndighederne, og bør ikke på forhånd bestemme de registrerede og lagrede datas format, medmindre det er udtrykkeligt anført i denne forordning. Den bør heller ikke foregribe den måde, hvorpå data indlæses eller genereres i systemet. I nogle tilfælde kan de data, der indgår i listen, kræve indlæsning af flere værdier. Ikke desto mindre er det nødvendigt at fastsætte regler om arten af disse data for at sikre, at forvaltningsmyndigheden kan opfylde sit ansvar vedrørende overvågning, evaluering, finansiel forvaltning, verificering og revision, herunder hvis dette kræver behandling af data om individuelle deltagere.
(6)
For at sikre, at udgifterne under de operationelle programmer kan kontrolleres og revideres korrekt, er det nødvendigt at fastsætte de kriterier, et revisionsspor skal opfylde for at kunne betragtes som tilstrækkeligt.
(7)
Det er nødvendigt at fastsætte, at Kommissionen og medlemsstaterne i relation til revisionsarbejdet i medfør af forordning (EU) nr. 223/2014 bør forhindre alle former for uautoriseret offentliggørelse af eller adgang til personoplysninger, og at præcisere, til hvilke formål Kommissionen og medlemsstaterne må behandle sådanne data.
(8)
Revisionsmyndigheden er ansvarlig for at udføre revisioner af operationerne. For at sikre, at disse revisioner er tilstrækkeligt omfattende og effektive og udføres i henhold til samme standarder i alle medlemsstaterne, er det nødvendigt at fastsætte, hvilke betingelser de bør opfylde.
(9)
Det er nødvendigt i detaljer at fastsætte grundlaget for stikprøveudtagningen af de operationer, der skal revideres, som revisionsmyndigheden bør overholde ved bestemmelse eller godkendelse af stikprøvemetoden, herunder bestemmelse af stikprøveenheden, visse tekniske kriterier, der skal anvendes for stikprøven, og faktorer, der skal tages i betragtning for en supplerende stikprøve, når det er nødvendigt.
(10)
Revisionsmyndigheden bør udarbejde en revisionserklæring, der dækker de regnskaber, der er omhandlet i forordning (EU) nr. 223/2014. For at sikre, at revisionernes anvendelsesområde og indhold er tilstrækkeligt, og at de udføres efter de samme standarder i alle medlemsstaterne, bør der fastsættes betingelser, som revisionen skal opfylde.
(11)
Af hensyn til retssikkerheden og ligebehandling af alle medlemsstater, når der foretages finansielle korrektioner, og i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet er det nødvendigt at fastsætte kriterierne for at fastslå, om der er alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemernes effektive funktionsmåde, fastsætte de væsentligste former for mangler og kriterierne for fastlæggelse af, hvilket niveau af finansiel korrektion der skal anvendes, samt kriterier for anvendelsen af ekstrapolerede eller faste finansielle korrektioner.
(12)
For at muliggøre en øjeblikkelig anvendelse af de i denne forordning fastsatte foranstaltninger bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Denne forordning indeholder følgende supplerende regler til forordning (EU) nr. 223/2014:
a)
bestemmelser om oplysninger i relation til de data, som skal registreres og lagres i elektronisk form i det overvågningssystem, som er etableret af forvaltningsmyndigheden
b)
detaljerede minimumskrav for revisionssporet med hensyn til de posteringer, der skal føres, og den dokumentation, som skal opbevares af attesteringsmyndigheden, forvaltningsmyndigheden, de bemyndigede organer og støttemodtagerne
c)
anvendelsesområdet for og indholdet af revisioner af operationer og regnskaber samt metodologien for udvælgelse af stikprøven af operationer
d)
detaljerede bestemmelser om anvendelsen af data indsamlet under revisioner foretaget af tjenestemænd fra Kommissionen eller bemyndigede kommissionsrepræsentanter
e)
detaljerede bestemmelser om kriterierne for at fastslå, om der er alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemernes effektive funktionsmåde, herunder de vigtigste typer af sådanne alvorlige mangler, kriterierne for at fastlægge, hvilket niveau af finansiel korrektion der skal anvendes, samt kriterierne for anvendelse af faste takster eller ekstrapolerede finansielle korrektioner.
KAPITEL II
SPECIFIKKE BESTEMMELSER OM FORVALTNINGS- OG KONTROLSYSTEMER
Artikel 2
Data der skal registreres og lagres i elektronisk form
(Artikel 32, stk. 8, i forordning (EU) nr. 223/2014)
1. Oplysninger om de data, som skal registreres og lagres i elektronisk form for hver operation i det overvågningssystem, som er etableret i henhold til artikel 32, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 223/2014, er fastsat i bilag I til nærværende forordning.
2. Der registreres og opbevares data for hver operation, herunder data om individuelle deltagere, hvis der er tale om operationer, som støttes af OP II, opdelt efter køn, hvis disse oplysninger foreligger, med henblik på at kunne aggregere dem, når det er nødvendigt for overvågning, evaluering, finansiel forvaltning, verificering og revision. De skal også muliggøre aggregering af sådanne data for hele programmeringsperioden.
Artikel 3
Detaljerede minimumskrav for revisionssporet
(Artikel 32, stk. 9, i forordning (EU) nr. 223/2014)
1. De detaljerede minimumskrav for revisionssporet med hensyn til de posteringer, der skal føres, og de dokumenter, der skal opbevares, er følgende:
a)
Revisionssporet skal gøre det muligt at verificere anvendelsen af de udvælgelseskriterier, som er fastsat i det operationelle program for støtte i form af fødevarer og/eller elementær materiel bistand (OP I) eller af overvågningsudvalget for et OP II.
b)
Revisionssporet skal gøre det muligt i forbindelse med tilskud i henhold til artikel 25, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 223/2014 at afstemme aggregerede beløb, der er attesteret over for Kommissionen, med de detaljerede regnskaber og bilag hos attesteringsmyndigheden, forvaltningsmyndigheden, de bemyndigede organer og støttemodtagerne vedrørende operationer, som medfinansieres under det operationelle program.
c)
Revisionssporet skal gøre det muligt i forbindelse med tilskud i henhold til artikel 25, stk. 1, litra b) og c), at afstemme aggregerede beløb, der er attesteret over for Kommissionen, med de detaljerede oplysninger om output eller resultater og bilagene hos attesteringsmyndigheden, forvaltningsmyndigheden, de bemyndigede organer og støttemodtagerne, herunder i givet fald dokumenter om metoden til fastsættelse af standardsatser for enhedsomkostninger og de faste beløb, for så vidt angår operationer, der medfinansieres under det operationelle program.
d)
Revisionssporet skal i forbindelse med omkostninger, der er bestemt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, litra d), i forordning (EU) nr. 223/2014, vise og begrunde beregningsmetoden, når det er relevant, og det grundlag, på hvilket de faste takster er fastsat, og støtteberettigede direkte omkostninger eller omkostninger, der anmeldes under andre udvalgte kategorier, som den faste takst anvendes på.
e)
Revisionssporet skal gøre det muligt i forbindelse med omkostninger, der er bestemt i overensstemmelse med artikel 26, stk. 2, litra b), c) og e), og artikel 26, stk. 3, anden del, i forordning (EU) nr. 223/2014, at dokumentere støtteberettigede direkte omkostninger eller omkostninger, der anmeldes under andre udvalgte kategorier, som den faste takst anvendes på.
f)
Revisionssporet skal gøre det muligt at verificere betalingen af det offentlige bidrag til støttemodtageren.
g)
Revisionssporet skal for hver operation indeholde, alt efter hvad der er relevant, de tekniske specifikationer og finansieringsplanen, dokumenter vedrørende støttegodkendelsen, dokumenter vedrørende offentlige indkøb, rapporter fra støttemodtageren og rapporter om udført kontrol og revision.
h)
Revisionssporet skal indeholde oplysninger om forvaltningsverificeringer og revisioner, der er udført på operationen.
i)
Revisionssporet skal gøre det muligt at afstemme data i forbindelse med outputindikatorer for operationen med indberettede data og resultater og, når det er relevant, med programmets mål.
For de i litra c) og d) omhandlede beløb skal revisionssporet gøre det muligt at kontrollere, at den beregningsmetode, forvaltningsmyndigheden har anvendt, er i overensstemmelse med artikel 25, stk. 3, i forordning (EU) nr. 223/2014.
2. Forvaltningsmyndigheden sørger for, at der foreligger en fortegnelse med navn og adresse på de organer, der opbevarer alle de dokumenter, som kræves for at opnå et tilstrækkeligt revisionsspor, der opfylder alle minimumskravene i stk. 1.
Artikel 4
Anvendelse af data indsamlet under revisioner foretaget af tjenestemænd ved Kommissionen eller bemyndigede kommissionsrepræsentanter
(Artikel 34, stk. 8, i forordning (EU) nr. 223/2014)
1. Kommissionen træffer alle nødvendige foranstaltninger for at forhindre uautoriseret offentliggørelse af eller adgang til de data, Kommissionen har indsamlet under sine revisioner.
2. Kommissionen anvender de data, der er indsamlet i løbet af revisionerne, udelukkende med henblik på opfyldelsen af sine forpligtelser i henhold til artikel 36 i forordning (EU) nr. 223/2014. Den Europæiske Revisionsret og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig har adgang til de indsamlede data.
3. De indsamlede data må ikke uden udtrykkelig tilladelse fra den medlemsstat, der har leveret dataene, meddeles til andre personer i medlemsstaterne eller EU-institutionerne, end dem, hvis funktioner forudsætter, at de har adgang til dem i overensstemmelse med de gældende regler.
Artikel 5
Revision af operationer
(Artikel 34, stk. 7, i forordning (EU) nr. 223/2014)
1. Der foretages revision af operationer for hvert regnskabsår på et udsnit af operationer, der er udvalgt efter en metode, som er fastlagt eller godkendt af revisionsmyndigheden i overensstemmelse med denne forordnings artikel 6.
2. Revision af operationer udføres på grundlag af den dokumentation, der udgøres af revisionssporet, og kontrollerer lovligheden og den formelle rigtighed af de udgifter, der er anmeldt til Kommissionen, herunder følgende aspekter:
a)
at operationen blev udvalgt i overensstemmelse med udvælgelseskriterierne for det operationelle program, ikke var fysisk fuldført eller fuldt ud gennemført, før støttemodtageren indgav ansøgningen om støtte under det operationelle program, er blevet gennemført i overensstemmelse med beslutningen om godkendelse og opfyldte alle betingelser, der gjaldt på tidspunktet for revisionen vedrørende funktionalitet, anvendelse og mål, der skal nås
b)
at de udgifter, der er anmeldt til Kommissionen, svarer til regnskabsregistreringerne, og at den påkrævede dokumentation viser et tilstrækkeligt revisionsspor, jf. denne forordnings artikel 3
c)
med hensyn til udgifter, der er anmeldt til Kommissionen og bestemt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, litra b) og c), at output og resultater, der ligger til grund for betalingerne til støttemodtageren, er blevet leveret, at data om deltagere, når det er relevant, eller øvrig dokumentation vedrørende output og resultater stemmer overens med de oplysninger, der er indgivet til Kommissionen, og at den påkrævede supplerende dokumentation viser et tilstrækkeligt revisionsspor, jf. denne forordnings artikel 3.
Revisionen kontrollerer også, at det offentlige støttebeløb er udbetalt til støttemodtagerne i overensstemmelse med artikel 42, stk. 2, i forordning (EU) nr. 223/2014.
3. Revision af operationer omfatter, når det er relevant, kontrol på stedet af den fysiske gennemførelse af operationen.
4. Revision af operationer kontrollerer nøjagtigheden og fuldstændigheden af de tilsvarende udgifter, der er registreret af attesteringsmyndigheden i dens regnskabssystem, og afstemningen af revisionssporet på alle niveauer.
5. Hvis de konstaterede problemer ser ud til at være af systemisk art og derfor indebærer en risiko for andre operationer under det operationelle program, sikrer revisionsmyndigheden, at der foretages yderligere undersøgelser, herunder eventuelt ekstra revisioner, for at bestemme problemernes omfang, og anbefaler nødvendige korrigerende tiltag.
6. Kun udgifter, som er omfattet af en revision, der foretages i henhold til stk. 1, medregnes blandt de reviderede udgifter med henblik på indberetning til Kommissionen om årlig dækning. Med henblik herpå anvendes den model for kontrolrapporten, som er fastsat på grundlag af artikel 34, stk. 6, i forordning (EU) nr. 223/2014.
Artikel 6
Metodologi for udvælgelse af stikprøven af operationer
(Artikel 34, stk. 7, i forordning (EU) nr. 223/2014)
1. Revisionsmyndigheden udarbejder metoden for udvælgelse af stikprøven (»stikprøvemetoden«) i overensstemmelse med kravene i denne artikel under hensyntagen til de internationalt anerkendte revisionsstandarder, INTOSAI, IFAC eller IIA.
2. Ud over forklaringerne i revisionsstrategien fører revisionsmyndigheden et register over den dokumentation og det professionelle skøn, der blev anvendt til at fastsætte stikprøvemetoderne, hvori planlægnings-, udvælgelses-, prøvnings- og evalueringsfaserne indgår, med henblik på at godtgøre, at den fastsatte metode er hensigtsmæssig.
3. En stikprøve skal være repræsentativ for den population, som den er udvalgt fra, og gøre det muligt for revisionsmyndigheden at udarbejde en gyldig revisionserklæring i overensstemmelse med artikel 34, stk. 5, litra a), i forordning (EU) nr. 223/2014. Populationen skal omfatte udgifterne til et operationelt program, som er medtaget i de betalingsanmodninger, der er indgivet til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 41 i forordning (EU) nr. 223/2014 for et givent regnskabsår. Stikprøven kan udvælges under eller efter regnskabsåret.
4. Med henblik på anvendelsen af artikel 34, stk. 1, i forordning (EU) nr. 223/2014 er en stikprøvemetode statistisk, hvis den sikrer:
i)
vilkårlig udvælgelse af stikprøveenheder
ii)
anvendelse af sandsynlighedsteori til at evaluere stikprøveresultater, herunder måling og kontrol af stikprøverisikoen og af den planlagte og opnåede præcision.
5. Stikprøvemetoden skal sikre vilkårlig udvælgelse af hver stikprøveenhed i populationen ved brug af vilkårlige tal, der genereres for hver populationsenhed for at kunne udvælge de enheder, der udgør stikprøven, eller gennem systematisk udvælgelse ved brug af et vilkårligt udgangspunkt og derefter anvende en systematisk regel til at udvælge de ekstra elementer.
6. Stikprøveenheden bestemmes af revisionsmyndigheden ud fra et professionelt skøn. Stikprøveenheden kan være en operation eller et projekt under en operation eller en betalingsanmodning fra en støttemodtager. Oplysninger om typen af den fastsatte stikprøveenhed og om det professionelle skøn i forbindelse hermed medtages i kontrolrapporten.
7. Hvis de samlede udgifter i relation til en stikprøveenhed i regnskabsåret er et negativt beløb, udelukkes de fra den i stk. 3 omhandlede population og revideres særskilt. Revisionsmyndigheden kan også udtage en stikprøve fra denne særskilte population.
8. Når betingelserne for den proportionale kontrol i henhold til artikel 58, stk. 1, i forordning (EU) nr. 223/2014 er opfyldt, kan revisionsmyndigheden udelukke de i denne artikel nævnte elementer fra den population, der skal udtages prøver af. Hvis den pågældende operation allerede er udvalgt i stikprøven, erstatter revisionsmyndigheden den ved hjælp af en egnet vilkårlig udvælgelse.
9. Alle udgifter, der er anmeldt til Kommissionen, i stikprøven vil blive underkastet revision.
Hvis de udvalgte stikprøveenheder omfatter en lang række underliggende betalingsanmodninger eller fakturaer, kan revisionsmyndigheden revidere dem gennem delprøver, hvorved de underliggende betalingsanmodninger eller fakturaer udvælges ved hjælp af de samme stikprøveparametre, der blev anvendt til at udvælge stikprøveenhederne i hovedstikprøven.
I sådanne tilfælde beregnes en passende stikprøvestørrelse inden for hver stikprøveenhed, som skal revideres; den må under ingen omstændigheder bestå af færre end 30 underliggende betalingsanmodninger eller fakturaer for hver stikprøveenhed.
10. Revisionsmyndigheden kan stratificere en population ved at inddele den i delpopulationer, der hver udgør en gruppe af stikprøveenheder med lignende karakteristika, navnlig for så vidt angår risiko eller den forventede fejlprocent, eller hvis populationen omfatter operationer, der består af finansielle bidrag fra et operationelt program til varer af høj værdi.
11. Revisionsmyndigheden evaluerer systemets pålidelighed som høj, middel eller lav under hensyntagen til resultaterne af systemrevisioner for at fastlægge de tekniske parametre for prøveudtagning, således at det kombinerede niveau af den sikkerhed, der opnås gennem systemrevisioner og revisioner af operationer, er høj. For et system, hvis pålidelighed vurderes som høj, skal konfidensniveauet ved udvælgelsen af stikprøver ikke være under 60 %. For et system, hvis pålidelighed vurderes som lav, skal konfidensniveauet ved udvælgelsen af stikprøver ikke være under 90 %. Væsentlighedstærsklen er højst 2 % af de i stk. 3 omhandlede udgifter.
12. Hvis der er opdaget uregelmæssigheder eller en risiko for uregelmæssigheder, afgør revisionsmyndigheden ud fra et professionelt skøn, om det er nødvendigt at revidere en supplerende stikprøve af yderligere operationer eller dele af operationer, der ikke blev revideret i den vilkårlige stikprøve, for at tage højde for de særlige risikofaktorer, som er afdækket.
13. Revisionsmyndigheden analyserer resultaterne af revisionen af den supplerende stikprøve særskilt, drager konklusioner ud fra disse resultater og meddeler dem til Kommissionen i den årlige kontrolrapport. Uregelmæssigheder, der er konstateret i den supplerende stikprøve, medtages ikke i beregningen af den forventede vilkårlige fejlprocent for den vilkårlige stikprøve.
14. På grundlag af resultaterne af revisionerne af operationer med henblik på den revisionsudtalelse og kontrolrapport, der er omhandlet i artikel 34, stk. 5, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 223/2014, beregner revisionsmyndigheden den samlede fejlprocent, som er summen af de forventede vilkårlige fejl og, hvis det er relevant, systembetingede fejl og ukorrigerede unormale fejl, divideret med populationen.
Artikel 7
Revision af regnskaber
(Artikel 34, stk. 7, i forordning (EU) nr. 223/2014)
1. Revision af regnskaber, jf. artikel 49, stk. 1, i forordning (EU) nr. 223/2014, udføres af revisionsmyndigheden for hvert regnskabsår.
2. Revisionen af regnskaberne skal give rimelig sikkerhed for fuldstændigheden, nøjagtigheden og pålideligheden af de beløb, der er anmeldt i regnskaberne.
3. Ved anvendelsen af stk. 1 og 2 tager revisionsmyndigheden navnlig højde for resultaterne af de systemrevisioner, der er foretaget på attesteringsmyndigheden, og resultaterne af revisionerne af operationer.
4. Systemrevisionen omfatter kontrol af pålideligheden af attesteringsmyndighedens regnskabssystem og, baseret på stikprøver, af nøjagtigheden af udgifter i form af tilbagetrukne beløb og inddrevne beløb opført i attesteringsmyndighedens regnskabssystem.
5. Med henblik på revisionserklæringen kontrollerer revisionsmyndigheden for at konstatere, at regnskaberne giver et retvisende billede, at alle de elementer, der kræves i henhold til artikel 49 i forordning (EU) nr. 223/2014, er korrekt medtaget i regnskaberne og svarer til de supplerende regnskabsdokumenter, som alle relevante myndigheder eller organer og støttemodtagere opbevarer i forbindelse med revisionsmyndighedens revisionsarbejde. På grundlag af de regnskaber, som revisionsmyndigheden modtager fra attesteringsmyndigheden, kontrollerer den særligt, at:
a)
det samlede beløb af støtteberettigede udgifter, der er anmeldt i overensstemmelse med artikel 49, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 223/2014, stemmer overens med de udgifter og det tilsvarende offentlige bidrag, som er medtaget i betalingsanmodninger, der er indgivet til Kommissionen for det relevante regnskabsår, og, hvis der er forskelle, at der er givet tilstrækkelige forklaringer i regnskaberne for de afstemte beløb
b)
de beløb, der er trukket tilbage og inddrevet i regnskabsåret, de beløb, der skal inddrives ved regnskabsårets udgang, og de uinddrivelige beløb, der fremgår af regnskaberne, svarer til de beløb, der er opført i attesteringsmyndighedens regnskabssystemer og er baseret på beslutninger, som den ansvarlige forvaltningsmyndighed eller attesteringsmyndighed har truffet
c)
udgifter er udeladt fra regnskaberne i overensstemmelse med artikel 49, stk. 2, i forordning (EU) nr. 223/2014, hvis det er relevant, og at alle de påkrævede korrektioner er afspejlet i regnskabet for det pågældende regnskabsår.
De i litra b og c) omhandlede kontroller kan foretages som stikprøvekontrol.
KAPITEL III
SPECIFIKKE BESTEMMELSER OM FINANSIEL FORVALTNING OG FINANSIELLE KORREKTIONER
Artikel 8
Kriterierne for fastlæggelse af alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemernes effektive funktionsmåde
(Artikel 55, stk. 4, i forordning (EU) nr. 223/2014)
1. Kommissionen baserer sin vurdering af forvaltnings- og kontrolsystemernes effektive funktionsmåde på resultaterne af alle tilgængelige systemrevisioner, herunder kontrolprøver, og revisioner af operationer.
Vurderingen omfatter programmets interne kontrolforhold, forvaltningsmyndighedens og attesteringsmyndighedens forvaltnings- og kontrolaktiviteter, forvaltningsmyndighedens og attesteringsmyndighedens overvågning og revisionsmyndighedens kontrolaktiviteter, og den baseres på verificering af overholdelsen af de centrale krav, der er anført i tabel 1 i bilag II.
Opfyldelsen af disse krav vurderes på grundlag af de kategorier, der er anført i tabel 2 i bilag II.
2. De vigtigste typer alvorlige mangler ved effektiviteten af forvaltnings- og kontrolsystemets funktionsmåde er tilfælde, hvor et af de centrale krav, der er nævnt i punkt 2, 4, 5, 13, 15, 16 og 18 i tabel 1 i bilag II, eller to eller flere af de andre centrale krav i tabel 1 i bilag II vurderes som tilhørende kategori 3 eller 4 som angivet i tabel 2 i bilag II.
Artikel 9
Kriterier for anvendelse af faste takster eller ekstrapolerede finansielle korrektioner og kriterier for fastlæggelse af niveauet for finansiel korrektion
(Artikel 55, stk. 4, i forordning (EU) nr. 223/2014)
1. Finansielle korrektioner anvendes på et helt eller en del af et operationelt program, hvis Kommissionen identificerer en eller flere alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemets funktionsmåde.
Uanset første afsnit anvendes der ekstrapolerede finansielle korrektioner på et helt eller en del af et operationelt program, hvis Kommissionen identificerer systembetingede uregelmæssigheder i en repræsentativ stikprøve af operationer, hvilket giver mulighed for en mere præcis kvantificering af risikoen for EU's budget. I sådanne tilfælde ekstrapoleres resultaterne af undersøgelsen af den repræsentative prøve til resten af den population, hvorfra stikprøven blev udtaget, med henblik på fastlæggelse af den finansielle korrektion.
2. Niveauet for den faste korrektion fastsættes under hensyntagen til følgende elementer:
a)
den relative betydning af den eller de alvorlige mangler i forhold til forvaltnings- og kontrolsystemet som helhed
b)
hyppigheden og omfanget af den eller de alvorlige mangler
c)
tabsrisikoen for EU's budget.
3. Under hensyntagen til disse elementer fastsættes den finansielle korrektion som følger:
a)
Hvis den eller de alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemet er så grundlæggende, hyppige eller omfattende, at de udgør en fuldstændig fejlfunktion ved systemet, der drager lovligheden og den formelle rigtighed af alle pågældende udgifter i tvivl, anvendes en fast takst på 100 %.
b)
Hvis den eller de alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemet er så hyppige eller omfattende, at de udgør en yderst alvorlig fejlfunktion ved systemet, der drager lovligheden og den formelle rigtighed af en meget stor del af de pågældende udgifter i tvivl, anvendes en fast takst på 25 %.
c)
Hvis den eller de alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemet skyldes, at systemet ikke er velfungerende eller fungerer så dårligt eller så sjældent, at lovligheden og den formelle rigtighed af en stor del af de pågældende udgifter drages i tvivl, anvendes en fast takst på 10 %.
d)
Hvis den eller de alvorlige mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemet skyldes, at systemet ikke fungerer konsekvent, så lovligheden og den formelle rigtighed af en væsentlig del af de pågældende udgifter drages i tvivl, anvendes en fast takst på 5 %.
4. Hvis anvendelsen af en i overensstemmelse med stk. 3 fastsat fast takst ville være uforholdsmæssig, nedsættes korrektionssatsen.
5. Hvis den eller de samme alvorlige mangler konstateres igen i det efterfølgende regnskabsår, fordi de ansvarlige myndigheder ikke har truffet passende korrigerende foranstaltninger efter anvendelsen af en finansiel korrektion, kan korrektionssatsen, som følge af den eller de vedvarende alvorlige mangler, øges til et niveau, der ikke overstiger den nærmeste højere kategori.
Artikel 10
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 3 anvendes fra den 1. december 2014 for så vidt angår de oplysninger om registrerede og lagrede data, der er omhandlet i bilag I.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. marts 2014.


Input:
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2015/222
2015 m. vasario 12 d.
kuriuo ICES 27 ir 28.2 pakvadračiuose panaikinami tam tikri 2015 m. žvejybos pastangų apribojimai pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1098/2007, nustatantį Baltijos jūros menkių išteklių ir jų žvejybos būdų daugiametį planą
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2007 m. rugsėjo 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1098/2007, nustatantį Baltijos jūros menkių išteklių ir jų žvejybos būdų daugiametį planą bei iš dalies keičiantį Reglamentą (EEB) Nr. 2847/93 ir panaikinantį Reglamentą (EB) Nr. 779/97 (1), ypač į jo 29 straipsnio 2 dalį,
kadangi:
(1)
Reglamente (EB) Nr. 1098/2007 išdėstytos Baltijos jūros atlantinių menkių išteklių žvejybos pastangų apribojimų nustatymo nuostatos;
(2)
remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1098/2007, Tarybos reglamento (ES) Nr. 1221/2014 (2) II priede nustatyti žvejybos pastangų apribojimai Baltijos jūroje 2015 m.;
(3)
pagal Reglamento (EB) Nr. 1098/2007 29 straipsnio 2 dalį Komisija gali panaikinti tam tikrus žvejybos pastangų apribojimus ICES 27 ir 28.2 pakvadračiuose, jei per paskutinį ataskaitinį laikotarpį sužvejotų atlantinių menkių kiekis buvo mažesnis nei nustatytas ribinis kiekis;
(4)
atsižvelgiant į valstybių narių pateiktas ataskaitas ir remiantis Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto rekomendacijomis, ICES 27 ir 28.2 pakvadračiuose 2015 m. tų žvejybos pastangų apribojimų reikėtų netaikyti;
(5)
Reglamentas (ES) Nr. 1221/2014 bus taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d. Kad būtų užtikrintas suderinamumas su tuo reglamentu, šį reglamentą taip pat reikėtų taikyti nuo 2015 m. sausio 1 d.;
(6)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Žuvininkystės ir akvakultūros vadybos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1098/2007 8 straipsnio 1 dalies b punkto, 3, 4 ir 5 dalių nuostatos ICES 27 ir 28.2 pakvadračiuose 2015 m. netaikomos.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2015 m. vasario 12 d.