Input:
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 233/2014
z 11. marca 2014,
ktorým sa ustanovuje nástroj financovania rozvojovej spolupráce na obdobie 2014 - 2020
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 209 ods. 1 a článok 212 ods. 2,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Toto nariadenie tvorí súčasť politiky rozvojovej spolupráce Únie a predstavuje jeden z nástrojov poskytujúcich podporu vonkajším politikám Únie. Nahrádza nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 (3), ktorého účinnosť sa skončila 31. decembra 2013.
(2)
Boj proti chudobe zostáva hlavným cieľom rozvojovej politiky Únie, ako je stanovené v hlave V kapitole 1 Zmluvy o Európskej únii (Zmluva o EÚ) a v piatej časti hlave III kapitole 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), a to v súlade s miléniovými rozvojovými cieľmi a ďalšími medzinárodne dohodnutými rozvojovými záväzkami a cieľmi schválenými Úniou a členskými štátmi v kontexte Organizácie Spojených národov (OSN) a iných príslušných medzinárodných fór.
(3)
Spoločné vyhlásenie Rady a zástupcov vlád členských štátov zasadajúcich v Rade, Európskeho parlamentu a Komisie o politike rozvoja Európskej únie (4): „Európsky konsenzus“ (ďalej len „Európsky konsenzus“) a zmeny ním schválené poskytuje všeobecný politický rámec, orientácie a zameranie s cieľom usmerňovať vykonávanie tohto nariadenia.
(4)
Pomoc zo strany Únie by časom mala prispieť k zníženiu závislosti od pomoci.
(5)
Činnosť Únie na medzinárodnej scéne sa má riadiť zásadami, ktoré sa uplatnili pri jej založení, rozvoji a rozšírení a ktoré hodlá podporovať vo zvyšku sveta, a to demokraciou, právnym štátom, univerzálnosťou a nedeliteľnosťou ľudských práv a základných slobôd a ich dodržiavania, zachovávaním ľudskej dôstojnosti, zásadami rovnosti a solidarity a dodržiavaním zásad Charty Organizácie Spojených národov a medzinárodného práva. Únia sa usiluje rozvíjať a upevňovať záväzok k týmto zásadám v partnerských krajinách, územiach a regiónoch prostredníctvom dialógu a spolupráce. Presadzovaním uvedených zásad Únia preukazuje svoju pridanú hodnotu ako aktér v rámci rozvojových politík.
(6)
Pri vykonávaní tohto nariadenia a najmä počas procesu programovania by mala mať Únia riadne na zreteli priority, ciele a referenčné hodnoty v oblasti ľudských práv a demokracie, ktoré Únia stanovila pre partnerské krajiny, a to predovšetkým vo svojich stratégiách pre ľudské práva pre jednotlivé krajiny.
(7)
Dodržiavanie ľudských práv, základných slobôd, presadzovanie zásad právneho štátu, demokratických zásad, transparentnosti, dobrej správy vecí verejných, mieru a stability a rodovej rovnosti má zásadný význam pre rozvoj partnerských krajín a tieto otázky by sa mali začleniť do rozvojovej politiky Únie, najmä do programovania a dohôd s partnerskými krajinami.
(8)
Na zabezpečenie ucelenosti a relevantnosti pomoci a súčasného zníženia nákladov partnerských krajín je potrebná účinná pomoc, vyššia transparentnosť, intenzívnejšia spolupráca, väčšia komplementárnosť a lepšia harmonizácia, zosúladenosť s partnerskými krajinami, ako aj koordinácia postupov medzi Úniou a členskými štátmi, aj vo vzťahu k iným darcom a subjektom v oblasti rozvoja. Prostredníctvom svojej rozvojovej politiky sa Únia snaží vykonávať závery vyhlásenia o účinnosti pomoci prijatého na fóre na vysokej úrovni o účinnosti pomoci, ktoré sa konalo 2. marca 2005 v Paríži, akčného programu z Akkry prijatého 4. septembra 2008 a následného vyhlásenia prijatého v Pusane 1. decembra 2011. Uvedené záväzky viedli k množstvu záverov Rady a zástupcov vlád členských štátov zasadajúcich v Rade, ako napríklad ku Kódexu správania EÚ v oblasti komplementárnosti a rozdelenia práce v rozvojovej politike a k operačnému rámcu pre účinnosť pomoci. Malo by sa zvýšiť úsilie a mali by sa posilniť postupy na dosiahnutie spoločného programovania.
(9)
Pomoc Únie by sa mala zamerať na podporu spoločnej stratégie EÚ a Afriky, prijatej na samite EÚ-Afrika 8.-9. decembra 2007 v Lisabone, a jej následných zmien a doplnení, a to na základe spoločnej vízie, zásad a cieľov, z ktorých vychádza strategické partnerstvo Afrika-EÚ.
(10)
Únia a členské štáty by mali zlepšiť konzistentnosť, koordináciu a komplementárnosť svojich príslušných politík v oblasti rozvojovej spolupráce, a to najmä reagovaním na priority partnerských krajín a regiónov na úrovni jednotlivých krajín a regiónov. S cieľom zabezpečiť vzájomné dopĺňanie a posilňovanie politiky rozvojovej spolupráce Únie a politík členských štátov a zaistiť nákladovo efektívne poskytovanie pomoci bez prekrývania a medzier je naliehavo potrebné aj vhodné stanoviť postupy spoločného programovania, ktoré by sa mali vykonávať pri každej vhodnej príležitosti.
(11)
Politika Únie a jej medzinárodné opatrenia v oblasti rozvojovej spolupráce sa riadia miléniovými rozvojovými cieľmi, ako je napríklad odstránenie extrémnej chudoby a hladu, vrátane akýchkoľvek ich následných zmien, a cieľmi, zásadami a záväzkami v oblasti rozvoja, ktoré schválila Únia a jej členské štáty, a to aj v rámci ich spolupráce s OSN a inými príslušnými medzinárodnými fórami v oblasti rozvojovej spolupráce. Politiky a medzinárodná činnosť Únie sa riadia aj jej záväzkami a povinnosťami v oblasti ľudských práv a rozvoja, vrátane Všeobecnej deklarácie ľudských práv, Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach, Medzinárodného paktu o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach, Dohovoru o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien, Dohovoru OSN o právach dieťaťa a Deklarácie OSN o práve na rozvoj.
(12)
Únia dôsledne dodržiava záväzok k rodovej rovnosti ako k ľudskému právu, otázke sociálnej spravodlivosti a ku kľúčovej hodnote rozvojovej politiky Únie. Rodová rovnosť je ťažiskovým aspektom pri dosahovaní všetkých miléniových rozvojových cieľov. Rada 14. júna 2010 schválila akčný plán EÚ na obdobie 2010 - 2015 o rodovej rovnosti a posilnení postavenia žien v rámci rozvojovej spolupráce.
(13)
Únia by mala pri reakciách na krízy a katastrofy, ako aj na konfliktné a nestabilné situácie vrátane situácií pri prechode a po kríze prioritne podporovať komplexný prístup. Pri tom by sa malo vychádzať najmä zo záverov Rady z 19. novembra 2007 o reakcii EÚ na nestabilné situácie a záverov Rady a zástupcov vlád členských štátov zasadajúcich v Rade tiež z 19. novembra 2007 o bezpečnosti a rozvoji, ako aj zo záverov Rady z 20. júna 2011 o predchádzaní konfliktom, a zo všetkých následných príslušných záverov.
(14)
Predovšetkým v situáciách, kde sú potreby najnaliehavejšie a chudoba najrozšírenejšia a najväčšia, by sa mala podpora Únie zamerať na posilnenie odolnosti krajín a ich obyvateľstva voči nežiaducim účinkom. Toto by sa malo uskutočniť prostredníctvom primeranej kombinácie prístupov, reakcií a nástrojov, najmä prostredníctvom zaistenia toho, aby boli bezpečnostné, humanitárne a rozvojové prístupy vyvážené, jednotné a účinne koordinované, čím sa prepojí pomoc, obnova a rozvoj.
(15)
Pomoc Únie by sa mala zamerať na oblasti, v ktorých bude najúčinnejšia, a to vzhľadom na jej schopnosť konať v celosvetovom meradle a reagovať na celosvetové problémy, ako je odstránenie chudoby, udržateľný a inkluzívny rozvoj a celosvetová podpora demokracie, dobrej správy vecí verejných, dodržiavania ľudských práv a zásad právneho štátu, ďalej by sa mala zamerať na svoje dlhodobé a predpokladané zapojenie v oblasti rozvojovej pomoci a svoju úlohu pri koordinácii s členskými štátmi. Na zabezpečenie tohto vplyvu by sa mala uplatňovať zásada diferenciácie nielen na úrovni pridelených finančných prostriedkov, ale aj pri programovaní, aby sa dvojstranná rozvojová spolupráca zameriavala na partnerské krajiny, ktoré ju najviac potrebujú, vrátane nestabilných štátov a značne zraniteľných štátov, s obmedzeným prístupom k iným zdrojom financovania na podporu ich vlastného rozvoja. Únia by mala uzatvoriť nové partnerstvá s krajinami, ktoré postupne ukončia bilaterálne rozvojové programy, najmä na základe regionálnych a tematických programov v rámci tohto nástroja a iných tematických nástrojov Únie na financovanie vonkajšej činnosti, a to predovšetkým nástroja partnerstva pre spoluprácu s tretími krajinami ustanoveného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 234/2014 (5) (ďalej len „nástroj partnerstva“).
(16)
Únia by sa mala usilovať o čo najefektívnejšie využitie dostupných zdrojov s cieľom optimalizovať dosah svojej vonkajšej činnosti. Malo by sa to dosiahnuť komplexným prístupom pre každú krajinu založenom na súdržnosti a komplementárnosti medzi nástrojmi Únie pre vonkajšiu činnosť, ako aj vytvorením synergií medzi týmto nástrojom, inými nástrojmi Únie na financovanie vonkajšej činnosti a inými politikami Únie. Malo by to ďalej viesť k vzájomnému posilňovaniu programov vytvorených v rámci nástrojov na financovanie vonkajšej činnosti. Pri snahe o celkovú jednotnosť vonkajšej činnosti Únie v súlade s článkom 21 Zmluvy o EÚ má Únia zabezpečiť súdržnosť politík v záujme rozvoja, ako sa vyžaduje v článku 208 ZFEÚ.
(17)
Pri dodržaní zásady súdržnosti politík v záujme rozvoja by sa v tomto nariadení mala umožniť väčšia jednotnosť politík Únie. Malo by tiež umožňovať úplné zosúladenie s partnerskými krajinami a regiónmi, podľa možností využívaním vnútroštátnych rozvojových plánov alebo podobných komplexných rozvojových dokumentov, prijatých so zapojením dotknutých vnútroštátnych a regionálnych orgánov, ako základu pre programovanie opatrení Únie. Malo by navyše presadzovať lepšiu koordináciu medzi darcami, a to najmä medzi Úniou a členskými štátmi, a to prostredníctvom spoločného programovania.
(18)
V globalizovanom svete sa súčasťou vonkajšej činnosti Únie čoraz viac stávajú rôzne vnútorné politiky Únie, ako napríklad v oblastiach životného prostredia, zmeny klímy, podpory energie z obnoviteľných zdrojov, zamestnanosti (vrátane dôstojnej práce pre všetkých), rodovej rovnosti, energetiky, vodného hospodárstva, dopravy, zdravia, vzdelávania, spravodlivosti a bezpečnosti, kultúry, výskumu a inovácie, informačnej spoločnosti, migrácie a poľnohospodárstva a rybárstva.
(19)
V stratégii na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu zahŕňajúcej modely rastu, ktoré posilňujú sociálnu, hospodársku a územnú súdržnosť a umožňujú chudobným zvýšiť ich príspevok k národnému bohatstvu a úžitok z neho, sa zdôrazňuje záväzok Únie podporovať vo svojich vnútorných a vonkajších politikách inteligentný, inkluzívny a udržateľný rast, a to spájaním troch pilierov: hospodárskeho, sociálneho a environmentálneho.
(20)
Boj proti zmene klímy a ochrana životného prostredia patria k najväčším výzvam, ktorým Únia a rozvojové krajiny čelia a v ktorých je naliehavo potrebný národný a medzinárodný zásah. Toto nariadenie by preto malo prispieť k dosiahnutiu cieľa minimálne 20 % rozpočtu Únie vyhradeného na budovanie nízkouhlíkovej spoločnosti odolnej voči zmene klímy a minimálne 25 % rozpočtu vyhradeného v rámci programu celosvetových verejných statkov a problémov stanoveného v tomto nariadení na riešenie otázok zmeny klímy a životného prostredia. Opatrenia v týchto oblastiach by sa v rámci možností mali vzájomne podporovať s cieľom posilniť ich vplyv.
(21)
Toto nariadenie by malo Únii umožňovať prispievať k plneniu spoločného záväzku Únie poskytovať trvalú podporu ľudského rozvoja s cieľom zlepšiť životy ľudí. V snahe prispieť k tomuto cieľu by sa na podporu tejto rozvojovej oblasti malo vyčleniť minimálne 25 % prostriedkov programu „Celosvetové verejné statky a problémy“.
(22)
Aspoň 20 % z pomoci podľa tohto nariadenia by sa malo vyčleniť na základné sociálne služby so zameraním na zdravotnú starostlivosť a vzdelávanie, ako aj na stredoškolské vzdelávanie, pričom si treba uvedomiť, že normou musí byť určitý stupeň flexibility, ako napríklad v prípadoch, keď ide o mimoriadnu pomoc. Údaje týkajúce sa dodržiavania uvedenej požiadavky by sa mali zahrnúť do výročnej správy uvedenej v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 236/2014 (6).
(23)
V istanbulskom akčnom programe OSN pre najmenej rozvinuté krajiny na desaťročie 2011 - 2020 sa najmenej rozvinuté krajiny zaviazali začleniť obchodnú politiku a politiku budovania kapacít v oblasti obchodu do svojich národných rozvojových stratégií. Okrem toho na 8. ministerskej konferencii Svetovej obchodnej organizácie konanej v Ženeve 15. - 17. decembra 2011 sa ministri dohodli, že aj po roku 2011 zachovajú tie úrovne pomoci pre obchod, ktoré aspoň odrážajú priemer za obdobie 2006 - 2008. Toto úsilie musí sprevádzať lepšia a cielenejšia pomoc pre obchod a zjednodušenie obchodu.
(24)
Hoci tematické programy by mali primárne podporovať rozvojové krajiny, niektoré oprávnené krajiny, ako aj zámorské krajiny a územia, ktorých charakteristiky nespĺňajú požiadavky umožňujúce im kvalifikovať sa za príjemcov oficiálnej rozvojovej pomoci (ODA) Výboru pre rozvojovú pomoc Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD/DAC), avšak na ktoré sa vzťahuje článok 1 ods. 1 písm. b), by tiež mali byť oprávnené zúčastniť sa na tematických programoch za podmienok uvedených v tomto nariadení.
(25)
Podrobnosti o oblastiach spolupráce a úpravách pridelených finančných prostriedkov na geografické oblasti a oblasti spolupráce predstavujú nepodstatné prvky tohto nariadenia. Vzhľadom na to by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o aktualizáciu uvedených prvkov príloh k tomuto nariadeniu, ktoré stanovujú podrobnosti o oblastiach spolupráce podľa geografických a tematických programov a orientačné pridelenie finančných prostriedkov na geografické oblasti a oblasti spolupráce. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(26)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa mali Komisii udeliť vykonávacie právomoci, pokiaľ ide o strategické dokumenty a viacročné orientačné programy uvedené v tomto nariadení. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (7).
(27)
Vzhľadom na povahu takýchto vykonávacích aktov, najmä ich politicky orientovanú povahu a ich vplyv na rozpočet, by sa mali v zásade prijímať na základe postupu preskúmania, okrem prípadu opatrení malého finančného rozsahu.
(28)
Komisia by mala prijať okamžite uplatniteľné vykonávacie akty vtedy, keď si to vyžadujú vážne a naliehavé dôvody v riadne odôvodnených prípadoch týkajúcich sa potreby rýchlej reakcie Únie.
(29)
Spoločné pravidlá a postupy pre vykonávanie nástrojov Únie pre financovanie vonkajšej činnosti sú ustanovené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 236/2014.
(30)
Organizácia a fungovanie Európskej služby pre vonkajšiu činnosť sú stanovené v rozhodnutí Rady 2010/427/EÚ (8).
(31)
Keďže ciele tohto nariadenia nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodu rozsahu činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o EÚ. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(32)
Týmto nariadením sa na obdobie jeho uplatňovania stanovuje finančné krytie, ktoré má predstavovať hlavnú referenčnú hodnotu v zmysle bodu 17 Medziinštitucionálnej dohody z 2. decembra 2013 medzi Európskym parlamentom, Radou a Komisiou o rozpočtovej disciplíne, spolupráci v rozpočtových otázkach a riadnom finančnom hospodárení (9) pre Európsky parlament a Radu v priebehu ročného rozpočtového postupu.
(33)
Je vhodné zosúladiť dobu platnosti tohto nariadenia s dobou platnosti nariadenia Rady (EÚ, Euratom) č. 1311/2013 (10). Toto nariadenie by sa preto malo uplatňovať od 1. januára 2014 do 31. decembra 2020,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
HLAVA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti
1. Týmto nariadením sa ustanovuje nástroj (ďalej len „nástroj rozvojovej spolupráce“ alebo „DCI“), na základe ktorého Únia môže financovať:
a)
geografické programy zamerané na podporu rozvojovej spolupráce s rozvojovými krajinami, ktoré sú uvedené v zozname príjemcov ODA stanoveného OECD/DAC, s výnimkou:
i)
krajín, ktoré sú signatármi Dohody o partnerstve medzi členmi skupiny afrických, karibských a tichomorských štátov na jednej strane a Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na strane druhej, podpísanej v Cotonou 23. júna 2000 (11), okrem Južnej Afriky;
ii)
krajín oprávnených na pomoc z Európskeho rozvojového fondu;
iii)
krajín oprávnených na finančné prostriedky Únie z nástroja európskeho susedstva ustanoveného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 232/2014 (12) (ďalej len „nástroj európskeho susedstva“);
iv)
príjemcov oprávnených na finančné prostriedky Únie z nástroja predvstupovej pomoci ustanoveného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 231/2014 (13) (ďalej len „nástroj predvstupovej pomoci“).
b)
tematické programy zamerané na celosvetové verejné statky a problémy týkajúce sa rozvoja a podporu organizácií občianskej spoločnosti a miestnych orgánov verejnej správy v partnerských krajinách v zmysle písmena a) tohto odseku, v krajinách oprávnených na finančné prostriedky Únie v rámci nástrojov uvedených v písmene a) bodoch i) až iii) tohto odseku a v krajinách a na územiach, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie Rady 2013/755/EÚ (14);
c)
celoafrický program na podporu strategického partnerstva medzi Afrikou a Úniou a jeho následné zmeny a doplnenia, ktorý zahŕňa činnosti medziregionálnej, kontinentálnej alebo celosvetovej povahy v Afrike a s Afrikou.
2. Na účely tohto nariadenia je región geografický celok, ktorý zahŕňa viac než jednu rozvojovú krajinu.
3. Na krajiny a územia uvedené v odseku 1 sa v tomto nariadení odkazuje ako na „partnerské krajiny“ alebo „partnerské regióny“, pokiaľ ide o príslušné geografické, tematické alebo celoafrické programy.
Článok 2
Ciele a kritériá oprávnenosti
1. V rámci zásad a cieľov vonkajšej činnosti Únie a Európskeho konsenzu a jeho dohodnutých zmien:
a)
základným cieľom spolupráce podľa tohto nariadenia je zníženie a - z dlhodobého hľadiska - odstránenie chudoby;
b)
v súlade so základným cieľom uvedeným v písmene a) prispieva spolupráca podľa tohto nariadenia k:
i)
posilneniu udržateľného hospodárskeho, sociálneho a environmentálneho rozvoja a
ii)
upevneniu a podpore demokracie, právneho štátu, dobrej správy vecí verejných, ľudských práv a príslušných zásad medzinárodného práva.
Dosiahnutie cieľov uvedených v prvom pododseku sa meria pomocou príslušných ukazovateľov vrátane ukazovateľov ľudského rozvoja, a to najmä miléniového rozvojového cieľa 1 v prípade písmena a) a miléniových rozvojových cieľov 1 až 8 v prípade písmena b) a po roku 2015 ďalších ukazovateľov schválených na medzinárodnej úrovni Úniou a členskými štátmi.
2. Spolupráca podľa tohto nariadenia prispieva k splneniu medzinárodných záväzkov a cieľov v oblasti rozvoja, s ktorými Únia súhlasila, a to najmä s miléniovými rozvojovými cieľmi a novými rozvojovými cieľmi na obdobie po roku 2015.
3. Opatrenia v rámci geografických programov sa navrhnú tak, aby spĺňali kritériá ODA ustanovené OECD/DAC.
Opatrenia v rámci tematických programov a celoafrického programu sa navrhnú tak, aby spĺňali kritériá ODA ustanovené OECD/DAC, s výnimkou prípadov ak:
a)
sa opatrenie vzťahuje na prijímajúcu krajinu alebo územie, ktoré sa nekvalifikuje ako krajina alebo územie prijímajúce ODA podľa OECD/DAC; alebo
b)
sa v rámci opatrenia realizuje celosvetová iniciatíva, priorita politiky Únie alebo medzinárodná povinnosť alebo záväzok Únie podľa článku 6 ods. 2 písm. b) a e) a opatrenie vzhľadom na svoju povahu nespĺňa kritériá ODA.
4. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 3 písm. a) musí minimálne 95 % výdavkov, s ktorými sa počíta v rámci tematických programov a minimálne 90 % výdavkov, s ktorými sa počíta v rámci celoafrického programu spĺňať kritériá ODA, ktoré stanovil OECD/DAC.
5. Opatrenia, na ktoré sa vzťahuje nariadenie Rady (ES) č. 1257/96 (15) a ktoré sú oprávnené na financovanie podľa tohto nariadenia, sa nefinancujú podľa tohto nariadenia s výnimkou prípadov, keď je potrebné zabezpečiť kontinuitu spolupráce pri prechode od krízových k stabilným podmienkam rozvoja. V takýchto prípadoch sa venuje osobitná pozornosť zabezpečeniu účinného prepojenia humanitárnej pomoci, obnovy a rozvojovej pomoci.
Článok 3
Všeobecné zásady
1. Únia hľadá spôsoby podpory, rozvoja a konsolidácie zásad demokracie, právneho štátu, dodržiavania ľudských práv a základných slobôd, na ktorých bola založená, a to prostredníctvom dialógu a spolupráce s partnerskými krajinami a regiónmi.
2. Pri vykonávaní tohto nariadenia sa medzi partnerskými krajinami presadzuje diferencovaný prístup, aby sa týmto krajinám poskytla konkrétna a individuálne prispôsobená forma spolupráce vychádzajúca z:
a)
ich potrieb na základe kritérií ako počet obyvateľov, príjem na obyvateľa, rozsah chudoby, rozdelenie príjmov a stupeň ľudského rozvoja;
b)
ich kapacít na vytváranie a získavanie prístupu k finančným zdrojom a ich kapacít čerpania zdrojov;
c)
ich záväzkov a výkonnosti na základe kritérií a ukazovateľov, ako je politický, hospodársky a sociálny pokrok, rodová rovnosť, pokrok v dobrej správe vecí verejných a v oblasti ľudských práv a účinné využívanie pomoci, najmä spôsob, akým krajina využíva obmedzené a v prvom rade vlastné zdroje na rozvoj; a
d)
potenciálneho vplyvu pomoci Únie v partnerských krajinách.
Prioritu pri prideľovaní zdrojov majú krajiny, ktoré pomoc najviac potrebujú, a to najmä najmenej rozvinuté krajiny a krajiny s nízkymi príjmami, ako aj krajiny v krízovej alebo pokrízovej situácii a nestabilné a zraniteľné krajiny.
Na podporu analýzy a identifikácie krajín, ktoré pomoc najviac potrebujú, sa zohľadnia kritériá ako index ľudského rozvoja, index ekonomickej zraniteľnosti a ďalšie relevantné indexy vrátane indexov na meranie chudoby a nerovnosti v krajine.
3. Do všetkých programov by sa mali zahrnúť prierezové otázky vymedzené v európskom konsenze. Okrem toho by sa mali v relevantných prípadoch zahrnúť otázky predchádzania konfliktom, dôstojnej práce a zmeny klímy.
Prierezové otázky uvedené v prvom pododseku sa chápu tak, že sa týkajú nasledujúcich oblastí, ktorým sa v prípade, že si to vyžadujú okolnosti, venuje osobitná pozornosť: zákaz diskriminácie, práva osôb patriacich k menšinám, práva osôb so zdravotným postihnutím, práva osôb s chorobami ohrozujúcimi život a iných zraniteľných skupín, kľúčové pracovné práva a sociálne začlenenie, posilnenie postavenia žien, právny štát, budovanie kapacít pre parlament a občiansku spoločnosť a presadzovanie dialógu, účasti a zmierenia, ako aj budovanie inštitúcií, a to aj na miestnej a regionálnej úrovni.
4. Pri vykonávaní tohto nariadenia sa v súlade s článkom 208 ZFEÚ zabezpečí súdržnosť politík pre rozvoj a konzistentnosť s inými oblasťami vonkajšej činnosti Únie, ako aj s inými príslušnými politikami Únie.
Z tohto hľadiska budú opatrenia financované na základe tohto nariadenia vrátane opatrení riadených Európskou investičnou bankou (EIB) vychádzať z politík rozvojovej spolupráce stanovených v nástrojoch ako dohody, vyhlásenia a akčné plány medzi Úniou a partnerskými krajinami a príslušnými regiónmi, ako aj z príslušných rozhodnutí, osobitných záujmov, politických priorít a stratégií Únie.
5. Únia a členské štáty sa usilujú o pravidelnú a častú výmenu informácií, a to aj s inými darcami, a podporujú lepšiu koordináciu a doplnkovosť darcov vytváraním spoločných viacročných programov založených na stratégiách na zmierňovanie chudoby partnerských krajín alebo podobných rozvojových stratégiách. Môžu realizovať jednotnú akciu vrátane spoločnej analýzy týchto stratégií a spoločnej reakcie na ne, pričom určia prioritné oblasti intervencie a rozdelenie práce v rámci jednotlivých krajín, a to organizovaním spoločných darcovských misií a využívaním mechanizmov spolufinancovania a postupov delegovanej spolupráce.
6. Únia podporuje viacstranný prístup ku globálnym výzvam a z tohto hľadiska spolupracuje s členskými štátmi. V prípade potreby podporuje spoluprácu s medzinárodnými organizáciami a orgánmi a ďalšími dvojstrannými darcami.
7. Vzťahy medzi Úniou a členskými štátmi na jednej strane a partnerskými krajinami na druhej strane sú založené na spoločných hodnotách týkajúcich sa ľudských práv, demokracie a právneho štátu, ako aj na zásadách vlastníctva a vzájomnej zodpovednosti, pričom tieto hodnoty a zásady podporujú.
Vo vzťahoch s partnerskými krajinami sa okrem toho zohľadňuje ich odhodlanie a dosiahnuté výsledky v plnení medzinárodných dohôd a zmluvných vzťahov s Úniou.
8. Únia podporuje účinnú spoluprácu s partnerskými krajinami a regiónmi v súlade s osvedčenými medzinárodnými postupmi. Všade, kde je to možné, zosúlaďuje svoju podporu s ich vnútroštátnymi alebo regionálnymi rozvojovými stratégiami, reformnými politikami a postupmi a podporuje spoluzodpovednosť za demokraciu, ako aj domácu a vzájomnú zodpovednosť. S týmto cieľom presadzuje:
a)
rozvojový proces, ktorý je transparentný a ktorý vedie a iniciuje partnerská krajina alebo región, vrátane presadzovania miestnych odborných znalostí;
b)
prístup vychádzajúci z práv, zahŕňajúci všetky ľudské práva, či už občianske a politické alebo hospodárske, spoločenské a kultúrne, aby sa zásady ľudských práv zahrnuli do vykonávania tohto nariadenia, aby sa partnerským krajinám pomohlo pri plnení ich medzinárodných záväzkov týkajúcich sa ľudských práv a aby sa držitelia práv, a to najmä chudobné a zraniteľné skupiny, podporili pri uplatňovaní svojich práv;
c)
posilnenie postavenia obyvateľstva partnerských krajín, inkluzívne a participatívne prístupy k rozvoju a široké zapojenie všetkých častí spoločnosti do procesu rozvoja a do národného a regionálneho dialógu vrátane politického dialógu. Osobitná pozornosť sa venuje príslušným úlohám parlamentov, miestnych orgánov verejnej správy a občianskej spoločnosti týkajúcim sa okrem iného účasti, dohľadu a zodpovednosti;
d)
metódy a nástroje účinnej spolupráce stanovené v článku 4 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 v súlade s osvedčenými postupmi OECD/DAC vrátane použitia inovatívnych nástrojov, ako je napríklad spájanie grantov a úverov, ako aj iných mechanizmov na rozdelenie rizika vo vybratých sektoroch a krajinách, a vrátane zapojenia súkromného sektora, a to pri náležitom zohľadnení otázok udržateľnosti dlhu, počtu takýchto mechanizmov a požiadavky na systematické posudzovanie vplyvu v súlade s cieľmi tohto nariadenia, a to najmä znižovaním chudoby.
Všetky programy, intervencie a metódy a nástroje spolupráce sú prispôsobené osobitným okolnostiam každej partnerskej krajiny alebo regiónu, so zameraním na programové prístupy, na predvídateľné financovanie pomoci, mobilizáciu súkromných zdrojov vrátane zdrojov miestneho súkromného sektora, univerzálny a nediskriminačný prístup k základným službám a rozvoj a využívanie systémov jednotlivých krajín;
e)
mobilizáciu domácich príjmov prostredníctvom posilnenia fiškálnych politík partnerských krajín so zámerom znižovania chudoby a závislosti od pomoci;
f)
zlepšenie vplyvu politík a prípravy programov prostredníctvom koordinácie, konzistentnosti a zosúladenia darcov, aby sa vytvorili synergie a zabránilo sa prekrývaniu a duplicite, zlepšila sa komplementárnosť a podporili sa darcovské iniciatívy;
g)
koordináciu v partnerských krajinách a regiónoch prostredníctvom schválených usmernení a zásad osvedčených postupov koordinácie a účinnosti pomoci;
h)
prístupy k rozvoju vychádzajúce z výsledkov, a to aj prostredníctvom využívania transparentných rámcov pre výsledky na úrovni jednotlivých krajín, v prípade potreby založených na medzinárodne schválených cieľoch a ukazovateľoch, ako sú napríklad miléniové rozvojové ciele, na hodnotenie a oznamovanie výsledkov vrátane výstupov, výsledkov a vplyvu rozvojovej pomoci.
9. Únia v prípade potreby podporuje vykonávanie dvojstrannej, regionálnej a viacstrannej spolupráce a dialógu, rozvojový aspekt partnerských dohôd a trojstrannú spoluprácu. Únia podporuje aj spoluprácu medzi južnými oblasťami.
10. Komisia informuje Európsky parlament a udržuje s ním pravidelnú výmenu názorov.
11. Komisia má pravidelnú výmenu informácií s občianskou spoločnosťou a miestnymi orgánmi verejnej správy.
12. Únia pri svojich činnostiach v oblasti rozvojovej spolupráce podľa potreby vychádza zo skúseností a ponaučení členských štátov získaných pri vykonávaní reforiem a prechodu a delí sa o ne.
13. Pomoc Únie podľa tohto nariadenia sa nesmie použiť na financovanie obstarávania zbraní alebo streliva, ani na operácie vojenského alebo obranného charakteru.
HLAVA II
PROGRAMY
Článok 4
Vykonávanie pomoci Únie
Pomoc Únie sa vykonáva v súlade s nariadením (EÚ) č. 236/2014 prostredníctvom:
a)
geografických programov;
b)
tematických programov pozostávajúcich z:
i)
programu „Celosvetové verejné statky a problémy“, a
ii)
programu „Organizácie občianskej spoločnosti a miestne orgány verejnej správy“, a
c)
celoafrického programu.
Článok 5
Geografické programy
1. Činnosti Únie v oblasti spolupráce podľa tohto článku sa vykonávajú v prípade národných, regionálnych, medziregionálnych a kontinentálnych činností.
2. Geografický program zahŕňa spoluprácu v príslušných oblastiach činnosti:
a)
regionálne s partnerskými krajinami uvedenými v článku 1 ods. 1 písm. a), a to predovšetkým s cieľom zmierniť dopad postupného ukončenia daného typu pomoci v partnerských krajinách s vysokými a rastúcimi nerovnosťami; alebo
b)
dvojstranne:
i)
s partnerskými krajinami, ktoré nie sú krajinami s vyšším stredným príjmom na zozname rozvojových krajín OECD/DAC alebo ktorých hrubý domáci produkt neprekračuje jedno percento celosvetového hrubého domáceho produktu;
ii)
vo výnimočných prípadoch, okrem iného na účely postupného ukončenia poskytovania grantov v rámci rozvojovej pomoci, možno dvojstranne spolupracovať aj s obmedzeným počtom partnerských krajín, ak je to riadne odôvodnené v súlade s článkom 3 ods. 2. Toto postupné ukončenie sa uskutoční v úzkej koordinácii s ostatnými darcami. Ukončenie tohto typu spolupráce sa podľa vhodnosti dopĺňa politickým dialógom s dotknutými krajinami, ktorý sa zameria na potreby najchudobnejších a najzraniteľnejších skupín.
3. S cieľom dosiahnuť ciele stanovené v článku 2 sa geografické programy pripravujú v oblastiach spolupráce uvedených v Európskom konsenze a jeho následne dohodnutých zmenách, ako aj v týchto oblastiach spolupráce:
a)
ľudské práva, demokracia a dobrá správa vecí verejných:
i)
ľudské práva, demokracia a právny štát;
ii)
rodová rovnosť, posilnenie postavenia žien a rovnosť príležitostí pre ženy;
iii)
riadenie verejného sektoru na ústrednej a miestnej úrovni;
iv)
daňová politika a správa;
v)
boj proti korupcii;
vi)
občianska spoločnosť a miestne orgány verejnej správy;
vii)
podpora a ochrana práv detí;
b)
inkluzívny a udržateľný rast pre ľudský rozvoj:
i)
zdravie, vzdelávanie, sociálna ochrana, zamestnanosť a kultúra;
ii)
podnikateľské prostredie, regionálna integrácia a svetové trhy;
iii)
udržateľné poľnohospodárstvo, potravinová a výživová bezpečnosť;
iv)
udržateľná energetika;
v)
hospodárenie s prírodnými zdrojmi vrátane pôdy, lesov a vôd;
vi)
zmena klímy a životné prostredie;
c)
ďalšie dôležité oblasti pre rozvoj:
i)
migrácia a azyl;
ii)
prepájanie humanitárnej pomoci a rozvojovej spolupráce;
iii)
odolnosť a znižovanie rizika katastrof;
iv)
rozvoj a bezpečnosť vrátane predchádzania konfliktom.
4. Ďalšie podrobnosti o oblastiach spolupráce uvedených v odseku 3 sú stanovené v prílohe I.
5. V rámci každého dvojstranného programu sústredí Únia v zásade svoju pomoc na najviac tri sektory, ktoré sa podľa možností dohodnú s dotknutou partnerskou krajinou.
Článok 6
Tematické programy
1. Opatrenia vykonávané prostredníctvom tematických programov predstavujú pridanú hodnotu k opatreniam financovaným v rámci geografických programov, dopĺňajú ich a sú s nimi v súlade.
2. Pri príprave programov týkajúcich sa tematických opatrení sa uplatňuje najmenej jedna z týchto podmienok:
a)
politické ciele Únie podľa tohto nariadenia sa nemôžu primerane a účinne dosiahnuť prostredníctvom geografických programov, a to prípadne ani vtedy, keď neexistuje žiaden geografický program alebo keď bol tento program pozastavený, alebo keď neexistuje dohoda o činnosti s dotknutou partnerskou krajinou;
b)
opatrenia sa týkajú globálnych iniciatív, ktorými sa podporujú medzinárodne schválené rozvojové ciele alebo celosvetové verejné statky a problémy;
c)
opatrenia majú viacregionálnu, viackrajinnú a/alebo prierezovú povahu;
d)
opatreniami sa realizujú inovačné politiky alebo iniciatívy s cieľom zabezpečiť budúce opatrenia;
e)
opatrenia odrážajú politickú prioritu Únie alebo medzinárodnú povinnosť, či záväzok Únie týkajúci sa rozvojovej spolupráce.
3. Pokiaľ sa v tomto nariadení nestanovuje inak, z tematických opatrení majú priamy úžitok krajiny alebo územia uvedené v článku 1 ods. 1 písm. b) a vykonávajú sa v týchto krajinách alebo na týchto územiach. Také opatrenia sa môžu vykonávať mimo týchto krajín alebo území, keď je to najúčinnejší spôsob na dosiahnutie cieľov príslušného programu.
Článok 7
Celosvetové verejné statky a problémy
1. Cieľom pomoci Únie v rámci programu „Celosvetové verejné statky a problémy“ je podporiť opatrenia v týchto oblastiach:
a)
životné prostredie a zmena klímy;
b)
udržateľná energetika;
c)
ľudský rozvoj vrátane dôstojnej práce, sociálnej spravodlivosti a kultúry;
d)
potravinová a výživová bezpečnosť a udržateľné poľnohospodárstvo; a
e)
migrácia a azyl.
2. Ďalšie podrobnosti týkajúce sa oblastí spolupráce uvedených v odseku 1 sú ustanovené v časti A prílohy II.
Článok 8
Organizácie občianskej spoločnosti a miestne orgány verejnej správy
1. Cieľom pomoci Únie v rámci programu „Organizácie občianskej spoločnosti a miestne orgány verejnej správy“ je posilniť organizácie občianskej spoločnosti a miestne orgány verejnej správy v partnerských krajinách, a ak sa tak stanovuje v tomto nariadení, v Únii a u príjemcov oprávnených podľa nariadenia (EÚ) č. 231/2014.
Opatrenia, ktoré sa majú financovať, prednostne vykonávajú organizácie občianskej spoločnosti a miestne orgány verejnej správy. S cieľom zabezpečiť ich účinnosť môžu tieto opatrenia v relevantných prípadoch vykonávať iní aktéri v prospech dotknutých organizácií občianskej spoločnosti a miestnych orgánov verejnej správy.
2. Ďalšie podrobnosti týkajúce sa oblastí spolupráce podľa tohto článku sa stanovujú v časti B prílohy II.
Článok 9
Celoafrický program
1. Cieľom pomoci Únie v rámci celoafrického programu je podpora strategického partnerstva medzi Afrikou a Úniou a jeho následných zmien a doplnení, čo zahŕňa činnosti medziregionálnej, kontinentálnej alebo celosvetovej povahy v Afrike a v spolupráci s ňou.
2. Celoafrický program je komplementárny k ostatným programom podľa tohto nariadenia, ako aj k ostatným nástrojom Únie na financovanie vonkajšej činnosti, a to najmä k Európskemu rozvojovému fondu a nástroju európskeho susedstva, a je s nimi konzistentný.
3. Ďalšie podrobnosti týkajúce sa oblastí spolupráce podľa tohto článku sa ustanovujú v prílohe III.
HLAVA III
PROGRAMOVANIE A PRIDEĽOVANIE FINANČNÝCH PROSTRIEDKOV
Článok 10
Všeobecný rámec
1. V prípade geografických programov sa viacročné orientačné programy určené partnerským krajinám a regiónom vypracujú na základe strategického dokumentu, ako sa uvádza v článku 11.
V prípade tematických programov sa vypracujú viacročné orientačné programy, ako sa ustanovuje v článku 13.
Celoafrický viacročný orientačný program sa vypracuje tak, ako sa ustanovuje v článku 14.
2. Komisia prijme vykonávacie opatrenia uvedené v článku 2 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 na základe programových dokumentov uvedených v článkoch 11, 13 a 14 tohto nariadenia.
3. Podpora Únie môže mať aj podobu opatrení, ktoré nie sú súčasťou programových dokumentov uvedených v článkoch 11, 13 a 14 tohto nariadenia, ako sa stanovuje v článku 2 nariadenia (EÚ) č. 236/2014.
4. Únia a členské štáty sa navzájom radia v začiatočnej fáze procesu programovania a počas neho, aby sa podporila koherentnosť, komplementárnosť a konzistentnosť ich činností spolupráce. Tieto konzultácie môžu viesť k spoločnému programovaniu medzi Úniou a členskými štátmi. Únia sa radí aj s inými darcami a subjektmi pôsobiacimi v oblasti rozvoja vrátane zástupcov občianskej spoločnosti, miestnych orgánov verejnej správy a iných vykonávacích orgánov. Informácie sa poskytnú Európskemu parlamentu.
5. Pri programovaní podľa tohto nariadenia sa berie náležitý ohľad na ľudské práva a demokraciu v partnerských krajinách.
6. Finančné prostriedky poskytnuté týmto nariadením môžu zostať nepridelené, aby sa zabezpečila primeraná reakcia Únie v prípade nepredvídaných okolností, a to najmä v nestabilných, krízových a pokrízových situáciách, a aby mohlo dôjsť k zosúladeniu so strategickými cyklami partnerských krajín a k úprave orientačného pridelenia finančných prostriedkov v dôsledku preskúmania vykonaného podľa článku 11 ods. 5, článku 13 ods. 2 a článku 14 ods. 3. Po následnom pridelení alebo opätovnom pridelení finančných prostriedkov v súlade s postupmi ustanovenými v článku 15 sa o použití týchto prostriedkov rozhodne k neskoršiemu dátumu v súlade s nariadením (EÚ) č. 236/2014.
Časť finančných prostriedkov, ktoré sa nepridelia na úrovni každého druhu programu, nepresiahne 5 % okrem prostriedkov určených na účely synchronizácie a pre krajiny uvedené v článku 12 ods. 1.
7. Bez toho, aby bol dotknutý článok 2 ods. 3 môže Komisia pristúpiť aj k špecifickému prideleniu finančných prostriedkov na pomoc partnerským krajinám a regiónom pri posilňovaní ich spolupráce so susednými najvzdialenejšími regiónmi Únie.
8. Pri akomkoľvek programovaní alebo preskúmaní programov, ktoré sa uskutoční po uverejnení správy o preskúmaní v polovici trvania uvedenej v článku 17 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 sa zohľadnia výsledky, zistenia a závery uvedenej správy.
Článok 11
Programové dokumenty pre geografické programy
1. Pri príprave, vykonávaní a revízii všetkých programových dokumentov podľa tohto článku sa dodržiavajú zásady súdržnosti politík v záujme rozvoja a zásady účinnosti pomoci, najmä spoluzodpovednosť za demokraciu, partnerstvo, koordinácia, harmonizácia, súlad so systémami partnerskej krajiny alebo regiónu, transparentnosť, vzájomná zodpovednosť a orientácia na výsledky, ako sa ustanovuje v článku 3 ods. 4 až 8. Ak je to možné, obdobie programovania sa zosúladí so strategickými cyklami v partnerskej krajine.
Programové dokumenty pre geografické programy vrátane spoločných programových dokumentov vychádzajú podľa možností z dialógu medzi Úniou, členskými štátmi a príslušnou partnerskou krajinou alebo regiónom vrátane národných a regionálnych parlamentov a zahŕňajú občiansku spoločnosť a miestne orgány verejnej správy a ďalšie strany, aby sa posilnila spoluzodpovednosť za proces a podporili sa národné rozvojové stratégie, najmä tie, ktoré sú zamerané na zmiernenie chudoby.
2. Strategické dokumenty vypracuje Únia pre príslušnú partnerskú krajinu alebo región s cieľom poskytnúť súdržný rámec pre rozvojovú spoluprácu medzi Úniou a uvedenou partnerskou krajinou alebo regiónom v súlade s celkovým účelom a ustanoveniami tohto nariadenia týkajúcimi sa rozsahu pôsobnosti, cieľov, zásad a politiky.
3. Strategické dokumenty sa nevyžadujú v prípade:
a)
krajín, ktoré majú národnú rozvojovú stratégiu v podobe národného rozvojového plánu alebo podobný rozvojový dokument schválený Komisiou ako základ príslušného viacročného orientačného programu v čase prijatia tohto dokumentu;
b)
krajín alebo regiónov, pre ktoré sa vypracoval spoločný rámcový dokument ustanovujúci komplexnú stratégiu Únie a obsahujúci osobitnú kapitolu o rozvojovej politike;
c)
krajín alebo regiónov, pre ktoré bol schválený spoločný viacročný programový dokument medzi Úniou a členskými štátmi;
d)
regiónov, ktoré majú stratégiu schválenú spoločne s Úniou;
e)
krajín, v prípade ktorých chce Únia zosúladiť svoju stratégiu s novým vnútroštátnym cyklom začínajúcim pred 1. januárom 2017; v takýchto prípadoch viacročný orientačný program na prechodné obdobie medzi 1. januárom 2014 a začiatkom nového vnútroštátneho cyklu zahŕňa reakciu Únie pre túto krajinu;
f)
krajín alebo regiónov prijímajúcich finančné príspevky z Únie v rámci tohto nariadenia, ktoré v období rokov 2014 až 2020 neprekročia 50 000 000 EUR.
V prípadoch uvedených v písmenách e) a f) prvého pododseku viacročný orientačný program pre príslušnú krajinu alebo región obsahuje rozvojovú stratégiu Únie pre uvedenú krajinu alebo región.
4. Strategické dokumenty sa preskúmajú v polovici svojho trvania alebo podľa potreby ad hoc, a to v súlade so zásadami a postupmi stanovenými v partnerských dohodách a dohodách o spolupráci uzavretými s príslušnými partnerskými krajinami a regiónmi.
5. Viacročné orientačné programy pre geografické programy sa vypracúvajú pre každú krajinu alebo región, ktoré prijímajú orientačne pridelené finančné prostriedky Únie podľa tohto nariadenia. S výnimkou krajín alebo regiónov uvedených v odseku 3 prvom pododseku písm. e) a f) sa uvedené dokumenty vypracúvajú na základe strategických dokumentov alebo ekvivalentných dokumentov uvedených v odseku 5.
Na účely tohto nariadenia môže byť za viacročný orientačný program považovaný spoločný dokument pre viacročnú prípravu programov uvedený v písmene c) prvého pododseku odseku 3 tohto článku, pokiaľ je uvedený dokument v súlade so zásadami podmienkami stanovenými v tomto odseku, a to vrátane orientačného pridelenia finančných prostriedkov, ako aj s postupmi stanovenými v článku 15.
Vo viacročných orientačných programoch pre geografické programy sa stanovujú prioritné oblasti vybraté pre financovanie z Únie, osobitné ciele, očakávané výsledky, jasné, konkrétne a transparentné ukazovatele výkonu, orientačne pridelené finančné prostriedky, a to celkové, ako aj pre jednotlivé prioritné oblasti, a v relevantných prípadoch aj spôsoby pomoci.
Komisia prijme v rámci každého geografického programu v súlade so všeobecnými zásadami tohto nariadenia viacročné orientačné pridelenie finančných prostriedkov na základe kritérií stanovených v článku 3 ods. 2 a pri zohľadnení konkrétnych problémov, ktorým čelia krajiny alebo regióny v krízovej situácii, konflikte alebo ohrození katastrofou, nestabilné alebo zraniteľné krajiny a regióny, ako aj osobitostí jednotlivých programov.
Tieto pridelené finančné prostriedky sa podľa potreby môžu uviesť vo forme rozmedzia a/alebo niektoré prostriedky môžu zostať nepridelené. Nemôže sa plánovať žiadne orientačné pridelenie finančných prostriedkov presahujúce obdobie rokov 2014-2020, ak sa na ne konkrétne nevzťahuje dostupnosť zdrojov po uvedenom období.
Viacročné orientačné programy pre geografické programy sa môžu podľa potreby preskúmať, a to aj na účely účinného vykonávania, pričom sa zohľadní preskúmanie v polovici trvania alebo ad hoc preskúmanie strategických dokumentov, z ktorých vychádzajú.
Orientačné pridelenie finančných prostriedkov, priority, osobitné ciele, očakávané výsledky, ukazovatele výkonu a v relevantných prípadoch aj spôsoby pomoci sa môžu upraviť aj ako výsledok preskúmania predovšetkým po kríze alebo po pokrízovej situácii.
Takéto preskúmania by mali pokrývať potreby, ako aj odhodlanie a pokrok vo vzťahu k dohodnutým cieľom rozvoja vrátane cieľov týkajúcich sa ľudských práv, demokracie, právneho štátu a dobrej správy vecí verejných.
6. Komisia informuje o spoločnom programovaní s členskými štátmi v rámci správy o preskúmaní v polovici trvania uvedenej v článku 17 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 a v prípadoch, ak sa v plnej miere nedosiahlo spoločné programovanie, zahrnie odporúčania.
Článok 12
Programovanie pre krajiny a regióny v krízovej, pokrízovej alebo nestabilnej situácii
1. Pri vypracúvaní programových dokumentov pre krajiny a regióny, ktoré sa nachádzajú v krízovej, pokrízovej alebo nestabilnej situácii alebo sú často zasahované prírodnými katastrofami, sa náležito zohľadňuje zraniteľnosť, osobitné potreby a okolnosti príslušných krajín alebo regiónov.
Primeraná pozornosť by sa mala venovať predchádzaniu konfliktov, budovaniu štátu a mieru, zmiereniu po konflikte a opatreniam obnovy, ako aj úlohe žien a právam detí v týchto procesoch.
Ak sú partnerské krajiny alebo regióny priamo dotknuté alebo ovplyvnené krízou, situáciou po kríze alebo nestabilnou situáciou, osobitný dôraz sa kladie na posilnenie koordinácie pomoci, obnovy a rozvoja u všetkých dotknutých aktérov, aby sa podporil prechod z núdzovej situácie do fázy rozvoja.
Programové dokumenty pre krajiny a regióny v nestabilnej situácii alebo také, ktoré sú často zasahované prírodnými katastrofami, zabezpečujú pripravenosť na prírodné katastrofy a ich prevenciu a odstraňovanie následkov takýchto katastrof a zaoberajú sa zraniteľnosťou pri otrasoch a zameriavajú sa na posilnenie odolnosti.
2. Z riadne odôvodnených vážnych a naliehavých dôvodov, ako je napríklad kríza alebo bezprostredné ohrozenie demokracie, právneho štátu, ľudských práv či základných slobôd, Komisia môže prijať okamžite uplatniteľné vykonávacie akty v súlade s postupom uvedeným v článku 16 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 na účely zmeny strategických dokumentov a viacročných orientačných programov uvedených v článku 11 tohto nariadenia.
Pri týchto preskúmaniach sa môže navrhnúť osobitná a prispôsobená stratégia s cieľom zabezpečiť prechod na dlhodobú spoluprácu a rozvoj, čím sa podporí lepšia koordinácia a prechod medzi humanitárnymi a rozvojovými politickými nástrojmi.
Článok 13
Programové dokumenty pre tematické programy
1. Vo viacročných orientačných programoch pre tematické programy sa stanoví stratégia Únie pre príslušnú tému, a vzhľadom na program „Celosvetové verejné statky a problémy“, pre každú oblasť spolupráce priority vybraté na financovanie Úniou, osobitné ciele, očakávané výsledky, jasné, konkrétne a transparentné ukazovatele výkonu, medzinárodná situácia a činnosti hlavných partnerov a v relevantných prípadoch aj spôsoby pomoci.
V prípade potreby sa stanovia zdroje a priority intervencií pre účasť na celosvetových iniciatívach.
Viacročné orientačné programy pre tematické programy dopĺňajú geografické programy a musia byť v súlade so strategickými dokumentmi uvedenými v článku 11 ods. 2.
2. Viacročné orientačné programy pre tematické programy tiež obsahujú orientačné pridelenia finančných prostriedkov, a to celkové, podľa oblastí spolupráce a podľa priorít. Orientačné pridelenie finančných prostriedkov sa podľa potreby môže uviesť vo forme rozmedzia a/alebo niektoré finančné prostriedky môžu zostať nepridelené.
Viacročné orientačné programy pre tematické programy sa v prípade potreby preskúmajú s cieľom dosiahnuť účinné vykonávanie, pričom sa zohľadnia preskúmania v polovici trvania alebo preskúmania ad hoc.
Orientačné pridelenie finančných prostriedkov, priority, osobitné ciele, očakávané výsledky, ukazovatele výkonu a v relevantných prípadoch aj spôsoby pomoci sa môžu upraviť aj ako výsledok preskúmania.
Článok 14
Programové dokumenty pre celoafrický program
1. Pri príprave, vykonávaní a revízii programových dokumentov pre celoafrický program sa dodržiavajú zásady účinnosti pomoci stanovené v článku 3 ods. 4 až 8.
Programové dokumenty pre celoafrický program sú založené na dialógu s účasťou všetkých príslušných zainteresovaných strán vrátane Panafrického parlamentu.
2. Vo viacročnom orientačnom programe pre celoafrický program sa ustanovia priority financovania, osobitné ciele, očakávané výsledky, jasné, konkrétne a transparentné ukazovatele výkonu a v relevantných prípadoch spôsoby pomoci.
Viacročný orientačný program pre celoafrický program musí byť v súlade s geografickými a tematickými programami.
3. Viacročný orientačný program pre celoafrický program obsahuje orientačné pridelenia finančných prostriedkov, a to celkové, podľa oblastí činnosti a podľa priorít. Orientačné pridelenie finančných prostriedkov sa podľa potreby môže uviesť vo forme rozpätia.
Viacročný orientačný program pre celoafrický program sa podľa potreby môže preskúmať tak, aby reagoval na nepredvídané ťažkosti alebo problémy s vykonávaním a aby sa zohľadnilo každé preskúmanie strategického partnerstva.
Článok 15
Schválenie strategických dokumentov a prijatie viacročných orientačných programov
1. Komisia schváli strategické dokumenty uvedené v článku 11 a prijme viacročné orientačné programy uvedené v článkoch 11, 13 a 14 prostredníctvom vykonávacích aktov. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 16 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 236/2014. Uvedený postup sa vzťahuje aj na preskúmania, výsledkom ktorých je významná úprava stratégie alebo jej programovania.
2. Z riadne odôvodnených vážnych a naliehavých dôvodov, ako je napríklad kríza alebo bezprostredné ohrozenie demokracie, právneho štátu, ľudských práv či základných slobôd Komisia môže preskúmať strategické dokumenty uvedené v článku 11 tohto nariadenia a viacročné orientačné programy uvedené v článkoch 11, 13 a 14 tohto nariadenia v súlade s postupom uvedeným v článku 16 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 236/2014.
HLAVA IV
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 16
Účasť tretej krajiny, ktorá nie je oprávnená podľa tohto nariadenia
Za výnimočných a riadne odôvodnených okolností a bez toho, aby bol dotknutý článok 2 ods. 3 tohto nariadenia, s cieľom zabezpečiť súdržnosť a efektívnosť financovania Úniou alebo posilniť regionálnu či transregionálnu spoluprácu môže Komisia v rámci viacročných orientačných programov v súlade s článkom 15 tohto nariadenia alebo relevantnými vykonávacími opatreniami v súlade s článkom 2 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 rozhodnúť o rozšírení oprávnenosti opatrení aj na krajiny a územia, ktoré by inak neboli oprávnené na financovanie podľa článku 1 tohto nariadenia, ak je opatrenie, ktoré sa má vykonať, globálnej, regionálnej, transregionálnej alebo cezhraničnej povahy.
Článok 17
Delegovanie právomoci na Komisiu
1. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 18 prijímať delegované akty týkajúce sa zmeny:
a)
podrobností týkajúcich sa oblastí spolupráce v zmysle:
i)
článku 5 ods. 3 ako sa stanovujú v časti A a časti B prílohy I;
ii)
článku 7 ods. 2 ako sa stanovujú v časti A prílohy II;
iii)
článku 8 ods. 2 ako sa stanovujú v časti B prílohy II;
iv)
článku 9 ods. 3 ako sa stanovujú v prílohe III, a to najmä v nadväznosti na samity EÚ - Afrika;
b)
orientačného pridelenia finančných prostriedkov podľa geografických programov a podľa tematického programu „Celosvetové verejné statky a problémy“, ako sa ustanovuje v prílohe IV. Účinkom týchto zmien sa nesmie pôvodná suma znížiť o viac ako 5 %, okrem pridelení finančných prostriedkov podľa prílohy IV bodu 1 písm. b).
2. Komisia predovšetkým po uverejnení správy o preskúmaní v polovici trvania uvedenej v článku 17 nariadenia (EÚ) č. 236/2014, a na základe odporúčaní uvedených v uvedenej správe prijme do 31. marca 2018 delegované akty uvedené v odseku 1 tohto článku.
Článok 18
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 17 sa Komisii udeľuje na obdobie platnosti tohto nariadenia.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 17 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 17 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 19
Postup výboru
1. Komisii pomáha výbor (ďalej len „výbor pre nástroj rozvojovej spolupráce“). Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Na rokovaniach výboru pre nástroj rozvojovej spolupráce o otázkach, ktoré sa týkajú EIB, sa zúčastňuje pozorovateľ z tejto banky.
Článok 20
Finančné krytie
1. Finančné krytie na vykonávanie tohto nariadenia na obdobie 2014 - 2020 je 19 661 639 000 EUR.
Ročné rozpočtové prostriedky schvaľuje Európsky parlament a Rada v medziach viacročného finančného rámca.
2. Orientačné sumy pridelené na jednotlivé programy uvedené v článkoch 5 až 9 na obdobie rokov 2014 až 2020 sú stanovené v prílohe IV.
3. V súlade s článkom 18 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1288/2013 (16) sa pridelí orientačná suma 1 680 000 000 EUR z rôznych nástrojov na financovanie vonkajšej činnosti (nástroja rozvojovej spolupráce, nástroja európskeho susedstva, nástroja partnerstva a nástroja predvstupovej pomoci) na opatrenia týkajúce sa vzdelávacej mobility do partnerských krajín alebo z nich v zmysle nariadenia (EÚ) č. 1288/2013 a na spoluprácu a politický dialóg s orgánmi, inštitúciami a organizáciami z týchto krajín.
Na využitie týchto prostriedkov sa bude uplatňovať nariadenie (EÚ) č. 1288/2013.
Financovanie sa poskytne formou dvoch viacročných príspevkov, ktoré pokryjú prvé štyri roky a zvyšné tri roky. Pridelenie týchto finančných prostriedkov sa zohľadní vo viacročnom orientačnom programovaní podľa tohto nariadenia v súlade s určenými potrebami a prioritami príslušných krajín. Pridelené prostriedky môžu byť revidované v prípade závažných nepredvídaných okolností alebo zásadných politických zmien v súlade s prioritami vonkajšej činnosti Únie.
4. Financovanie opatrení uvedených v odseku 3 v rámci tohto nariadenia nepresiahne sumu 707 000 000 EUR. Finančné prostriedky sa budú čerpať z pridelených rozpočtových prostriedkov na geografické programy a očakávané regionálne rozdelenie a typy opatrení sa musia špecifikovať. Financovanie podľa tohto nariadenia určené na financovanie opatrení, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (EÚ) č. 1288/2013 sa použije na opatrenia v prospech partnerských krajín, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, s osobitným zameraním na najchudobnejšie krajiny. Opatrenia v oblasti mobility študentov a zamestnancov financované prostredníctvom pridelenia finančných prostriedkov podľa tohto nariadenia sa zameriavajú na oblasti, ktoré sú relevantné pre inkluzívny a udržateľný rozvoj rozvojových krajín.
5. Komisia zahrnie do svojej výročnej správy o vykonávaní tohto nariadenia podľa článku 13 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 zoznam všetkých opatrení uvedených v odseku 3 tohto článku, na ktoré sa poskytujú finančné prostriedky podľa tohto nariadenia vrátane ich súladu s cieľmi a zásadami stanovenými v článkoch 2 a 3 tohto nariadenia.
Článok 21
Európska služba pre vonkajšiu činnosť
Toto nariadenie sa uplatňuje v súlade s rozhodnutím 2010/427/EÚ.
Článok 22
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 1. januára 2014 do 31. decembra 2020.
Toto nariadenie je záväzné celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 11. marca 2014


Input:
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 1168/2013 AL COMISIEI
din 7 noiembrie 2013
de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate [Sal de Tavira/Flor de Sal de Tavira (DOP)]
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (1), în special articolul 52 alineatul (2),
întrucât:
(1)
În conformitate cu articolul 50 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, cererea de înregistrare a denumirii „Sal de Tavira”/„Flor de Sal de Tavira” depusă de Portugalia a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (2).
(2)
Deoarece Comisiei nu i s-a comunicat nicio declarație de opoziție în conformitate cu articolul 51 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, această denumire ar trebui, prin urmare, înregistrată,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Se înregistrează denumirea care figurează în anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 7 noiembrie 2013.


Input:
BESCHLUSS DES RATES
vom 13. Mai 2014
über den Abschluss - im Namen der Europäischen Union und ihrer Mitgliedstaaten - des Protokolls zum Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen zwischen den Europäischen Gemeinschaften und ihren Mitgliedstaaten einerseits und der Republik Montenegro andererseits anlässlich des Beitritts der Republik Kroatien zur Europäischen Union
(2014/321/EU)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 217 in Verbindung mit Artikel 218 Absatz 6 Buchstabe a Ziffer i und Artikel 218 Absatz 8 Unterabsatz 2,
gestützt auf die Akte über den Beitritt Kroatiens, insbesondere auf Artikel 6 Absatz 2 Unterabsatz 2,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Zustimmung des Europäischen Parlaments,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Im Einklang mit dem Beschluss 2014/172/EU des Rates (1) wurde das Protokoll zum Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen zwischen den Europäischen Gemeinschaften und ihren Mitgliedstaaten einerseits und der Republik Montenegro andererseits anlässlich des Beitritts der Republik Kroatien zur Europäischen Union (im Folgenden „Protokoll“) vorbehaltlich seines Abschlusses unterzeichnet.
(2)
Im Hinblick auf Angelegenheiten, die in die Zuständigkeit der Europäischen Atomgemeinschaft fallen, ist der Abschluss des Protokolls Gegenstand eines getrennten Verfahrens.
(3)
Das Protokoll sollte genehmigt werden -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Das Protokoll zum Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen zwischen den Europäischen Gemeinschaften und ihren Mitgliedstaaten einerseits und der Republik Montenegro andererseits anlässlich des Beitritts der Republik Kroatien zur Europäischen Union wird im Namen der Union und ihrer Mitgliedstaaten genehmigt (2).
Artikel 2
Der Präsident des Rates wird ermächtigt, die Person(en) zu bestellen, die befugt ist (sind), im Namen der Union und ihrer Mitgliedstaaten die in Artikel 11 Absatz 2 des Protokolls vorgesehenen Genehmigungsurkunden zu hinterlegen.
Artikel 3
Dieser Beschluss tritt am Tag seiner Annahme in Kraft.
Geschehen zu Brüssel am 13. Mai 2014.


Input:
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/561
z dne 7. aprila 2015
o določitvi pravil za uporabo Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta glede sistema dovoljenj za zasaditev vinske trte
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (1), ter zlasti členov 70 in 72 ter člena 145(3) Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (ES) št. 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (2), ter zlasti člena 62(2)(a) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba (EU) št. 1308/2013 v poglavju III naslova I dela II vsebuje pravila o sistemu dovoljenj za zasaditev vinske trte, ki od 1. januarja 2016 razveljavljajo in nadomeščajo prehodno ureditev pravic do zasaditve, ki je določena v pododdelku II oddelka IVa poglavja III naslova I dela II Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 (3). Poglavje III naslova I dela II Uredbe (EU) št. 1308/2013 določa pravila v zvezi z veljavnostjo, upravljanjem in nadzorom sistema dovoljenj za zasaditev vinske trte, vsebuje pa tudi pooblastilo Komisije za sprejemanje izvedbenih aktov v zvezi z upravljanjem in tudi nadzorom sistema. Prehodna ureditev pravic do zasaditve iz pododdelka II oddelka IVa poglavja III naslova I dela II Uredbe (ES) št. 1234/2007 se v skladu s členom 230(1)(b)(ii) Uredbe (EU) št. 1308/2013 uporablja do 31. decembra 2015.
(2)
V členu 62 Uredbe (EU) št. 1308/2013 je določena splošna zahteva za države članice v zvezi z izdajo dovoljenj za zasaditev vinske trte na podlagi vlog pridelovalcev, ki nameravajo zasaditi ali ponovno zasaditi vinsko trto. V členu 63 Uredbe (EU) št. 1308/2013 je določen zaščitni mehanizem za nove nasade, v skladu s katerim morajo države članice vsako leto izdati dovoljenja za nove zasaditve, ki predstavljajo 1 % skupne površine, dejansko zasajene z vinsko trto na njihovem ozemlju, vendar se lahko na podlagi ustreznih utemeljitev določijo nižje omejitve. V členu 64 Uredbe (EU) št. 1308/2013 so določena pravila o izdaji dovoljenj za nove zasaditve ter merila za upravičenost in prednostna merila, ki jih lahko uporabljajo države članice.
(3)
Treba bi bilo določiti pravila na ravni Unije glede postopka, ki ga morajo uporabljati države članice za odločitve o zaščitnem mehanizmu ter o izbiri meril za upravičenost in prednostnih meril. Taka pravila bi morala vključevati roke za odločitve, ki jih je treba sprejeti, in posledice, če se nekatere odločitve ne sprejmejo.
(4)
Da bi zagotovili jasnost in dosledno uporabo v vseh državah članicah in vinorodnih regijah, bi morala pravila glede izdaje dovoljenj za nove zasaditve zajemati tudi obravnavo vlog, izbirni postopek in vsakoletno izdajo. Tako bi za pridelovalce, ko zaprosijo za izdajo dovoljenja za nove zasaditve, na ravni Unije veljala podobna pravila. Namen teh pravil je zagotoviti pregledno, pravično in pravočasno delovanje sistema, prilagojeno potrebam vinskega sektorja. Prav tako bi morala preprečiti neupravičeno neenakost med vlagatelji, prevelike zamude ali nesorazmerno upravno breme. Zlasti ker se vinsko leto začne 1. avgusta, se zdi, da izdaja dovoljenj za nove zasaditve do navedenega datuma dobro ustreza potrebam vinskega sektorja in zagotavlja, da se zasaditev vinske trte še vedno lahko izvede v istem koledarskem letu. Treba bi bilo določiti ustrezen datum, da se zagotovi, da se vse pomembne odločitve držav članic pravočasno objavijo pred začetkom razpisa za vložitev vlog, in da se pridelovalcem omogoči, da so pred vložitvijo vloge dobro seznanjeni z veljavnimi pravili.
(5)
Kadar skupno število zaprošenih hektarjev iz upravičenih vlog v veliki meri presega število hektarjev, ki jih dajo na voljo države članice, lahko velik delež posameznih vlagateljev dobi le del zaprošenih hektarjev in torej ne izkorišča ustreznih dovoljenj, zaradi česar so vlagateljem naložene kazni. Za obravnavo takih primerov je primerno, da se take kazni ne naložijo, kadar je odstotek, za katerega se izdajo dovoljenja, manjši od določenega odstotka zaprošene površine. Da bi se izognili izgubi ustreznih dovoljenj, bi bilo poleg tega državam članicam treba omogočiti, da jih prenesejo v naslednje leto ali prerazporedijo v istem letu med vlagatelji, katerih vlogi ni bilo v celoti ugodeno in ki niso zavrnili izdanega dovoljenja.
(6)
V členu 66 Uredbe (EU) št. 1308/2013 ter členih 3 in 4 Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/560 (4) so določena pravila glede izdaje dovoljenj za ponovne zasaditve na istem gospodarstvu. Določiti bi bilo treba tudi pravila na ravni Unije glede postopka, ki ga morajo uporabljati države članice pri izdaji navedenih dovoljenj za ponovne zasaditve, in časovni okvir za izdajo teh dovoljenj s strani držav članic. Da bi se pridelovalcem omogočilo, da obravnavajo omejitve glede ponovne zasaditve na istem gospodarstvu zaradi fitosanitarnih, okoljskih ali operativnih razlogov, bi morale države članice imeti možnost, da pridelovalcem dovolijo, da vlogo vložijo v razumnem, vendar omejenem obdobju po izkrčitvi. Glede na upravno breme za države članice in pridelovalce, ki ga pomeni vložitev in obravnava vlog za izdajo dovoljenj za ponovne zasaditve, bi bilo poleg tega treba omogočiti tudi uporabo poenostavljenega postopka v posebnih primerih, kadar površina, ki se bo ponovno zasadila, ustreza izkrčeni površini ali kadar niso določene omejitve za ponovne zasaditve.
(7)
V členu 68 Uredbe (EU) št. 1308/2013 so določena pravila za izdajo dovoljenj na podlagi pretvorbe pravic do zasaditve, dodeljenih pred 31. decembrom 2015. Prav tako bi bilo treba določiti pravila na ravni Unije glede postopka, ki ga morajo uporabljati države članice za izdajo takih dovoljenj. Treba bi bilo določiti časovni okvir za vložitev in obravnavo zahtev, da bi države članice zahteve za pretvorbo lahko ustrezno in pravočasno prejele in obravnavale.
(8)
V členu 62(2) Uredbe (EU) št. 1308/2013 je določeno, da se dovoljenja izdajo za določeno površino gospodarstva pridelovalca, opredeljeno v vlogi. V ustrezno utemeljenih primerih bi vlagatelji morali imeti možnost, da v obdobju veljavnosti dovoljenja tako določeno površino spremenijo. Vendar bi bilo treba to možnost v nekaterih primerih izključiti, da bi se preprečilo izogibanje sistemu dovoljenj za zasaditev vinske trte.
(9)
V členih 63(4), 64(3), 71(3) in členu 145 Uredbe (EU) št. 1308/2013 je določena obveznost držav članic, da Komisijo obveščajo o nekaterih vidikih izvajanja sistema dovoljenj za zasaditev vinske trte. Določiti bi bilo treba zahteve za lažje sporočanje informacij s strani držav članic o vseh pomembnih vidikih upravljanja in nadzora tega sistema, ki omogočajo ustrezno spremljanje njegovega izvajanja.
(10)
V členu 62 Uredbe (EU) št. 1306/2013 je navedena potreba po določbah o nadzoru v zvezi z izvajanjem sistema dovoljenj za zasaditev vinske trte. Potrebna so splošna pravila o nadzoru, da se pojasni, da je glavno orodje za preverjanje skladnosti s sistemom register vinogradov in da bi bilo ta nadzor treba izvajati v skladu s splošnimi načeli, ki so določena v členu 59 Uredbe (EU) št. 1306/2013. Taka pravila bi morala zagotoviti splošni okvir, da bi države članice oblikovale podrobnejše določbe na nacionalni ravni, s čimer bi se preprečili nedovoljeni nasadi in zagotovilo upoštevanje pravil sistema dovoljenj, vključno z upoštevanjem roka za izkoriščanje dovoljenja in za izkrčitev v primeru predvidene ponovne zasaditve ter z upoštevanjem zavez, ki so jih pridelovalci sprejeli za pridobitev dovoljenja.
(11)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Upravljalnega odbora za skupno ureditev kmetijskih trgov -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Dovoljenja za zasaditev vinske trte
Dovoljenja za zasaditev vinske trte, določena v poglavju III naslova I dela II Uredbe (EU) št. 1308/2013, se od leta 2016 izdajo v skladu s to uredbo.
Dovoljenja se nanašajo na nove zasaditve, ponovne zasaditve in pravice do zasaditve, ki se pretvorijo.
Dovoljenja za nove zasaditve iz člena 64 Uredbe (EU) št. 1308/2013 se izdajo vsako leto.
Člen 2
Predhodne odločitve o površinah, ki se dajo na voljo za nove zasaditve
1. Kadar se države članice odločijo za omejitev skupne površine, ki je na voljo za nove zasaditve in se dodeli v obliki dovoljenj v skladu s členom 63(2) in (3) Uredbe (EU) št. 1308/2013, take odločitve in ustrezne utemeljitve objavijo do 1. marca.
2. Kadar države članice upoštevajo priporočila strokovnih organizacij ali zainteresiranih skupin pridelovalcev iz člena 65 Uredbe (EU) št. 1308/2013, se ta priporočila predložijo dovolj zgodaj, da jih zadevna država članica lahko preuči pred sprejetjem odločitve iz odstavka 1. Tudi priporočila se objavijo.
Člen 3
Merila za izdajo dovoljenj za nove zasaditve
Kadar se države članice odločijo za uporabo meril za izdajo dovoljenj za nove zasaditve, določenih v členu 64(1) in (2) Uredbe (EU) št. 1308/2013, se take odločitve objavijo do 1. marca.
Odločitve iz prvega odstavka se nanašajo na:
(a)
uporabo enega ali več meril, naštetih v drugem pododstavku člena 64(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013, vključno z ustrezno utemeljitvijo, kadar se države članice odločijo za uporabo točke (d) člena 64(1), ter v členu 2(1) Delegirane uredbe (EU) 2015/560;
(b)
število hektarjev, ki so na voljo za izdajo dovoljenj na nacionalni ravni:
(i)
v skladu z načelom sorazmernosti;
(ii)
v skladu s prednostnimi merili, navedenimi v členu 64(2) Uredbe (EU) št. 1308/2013 in v členu 2(3) Delegirane uredbe (EU) 2015/560.
Kadar nameravajo države članice uporabiti prednostna merila iz točke (b)(ii) drugega odstavka tega člena, navedejo, katero od teh prednostnih meril bodo uporabile. Države članice se lahko tudi odločijo, da vsakemu izbranemu prednostnemu merilu določijo različno pomembnost. Take odločitve državam članicam omogočijo razvrstitev posameznih vlog na nacionalni ravni za dodelitev števila hektarjev iz točke (b)(ii) na podlagi skladnosti teh vlog z izbranimi prednostnimi merili.
Člen 4
Osnovna pravila za nove zasaditve
Kadar države članice ustreznih odločitev ne objavijo v rokih, določenih v členih 2 in 3, se za ustrezno leto uporabljajo naslednja pravila za izdajo dovoljenj za nove zasaditve:
(a)
razpoložljivost dovoljenj za nove zasaditve, ki predstavljajo 1 % skupne površine, dejansko zasajene z vinsko trto na njihovem ozemlju, kakor je določeno v členu 63(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013, brez drugih omejitev;
(b)
sorazmerna razdelitev hektarjev vsem upravičenim vlagateljem na podlagi površine, za katero so prosili za dovoljenje, kadar površina iz vlog presega površino, ki se da na voljo.
Države članice zagotovijo, da se informacije v zvezi s pravili, ki se uporabljajo v skladu s prvim odstavkom, objavijo.
Člen 5
Vložitev vlog za nove zasaditve
1. Po objavi odločitev iz členov 2 in 3 ali informacij iz drugega odstavka člena 4 ter najpozneje do 1. maja države članice odprejo obdobje za vložitev posameznih vlog, ki ne sme biti krajše od enega meseca.
2. V vlogah se opredelita določena velikost in lokacija površine na gospodarstvu vlagatelja, za katero izda dovoljenje. Kadar se ne določijo omejitve v skladu s členom 2 in merila v skladu s členom 3, lahko države članice vlagatelje izvzamejo iz zahteve, da se v vlogi navede določena lokacija površine na gospodarstvu vlagatelja, za katero izda dovoljenje. Države članice lahko od vlagateljev zahtevajo dodatne informacije, kadar je to pomembno za izvajanje sistema dovoljenj.
3. Kadar se države članice odločijo za uporabo nekaterih meril za izdajo dovoljenj za nove zasaditve, se uporabljajo naslednja pravila:
(a)
merila za upravičenost iz člena 64(1)(c) Uredbe (EU) št. 1308/2013 in člena 2(1) Delegirane uredbe (EU) 2015/560: v vlogah morajo biti navedeni proizvodi vinske trte, ki jih vlagatelj namerava proizvajati na novo zasajenih površinah, z navedbo, ali namerava vlagatelj proizvajati eno ali več naslednjih vin:
(i)
vina z zaščiteno označbo porekla;
(ii)
vina z zaščiteno geografsko označbo;
(iii)
vina brez geografske označbe, z navedbo sorte vinske trte;
(b)
prednostno merilo iz člena 64(2)(e) Uredbe (EU) št. 1308/2013: vloge vključujejo informacije gospodarske narave, ki kažejo ekonomsko trajnost zadevnega projekta na podlagi ene ali več od standardnih metodologij finančne analize za kmetijske naložbene projekte iz dela E Priloge II k Delegirani uredbi (EU) 2015/560;
(c)
prednostno merilo iz člena 64(2)(f) Uredbe (EU) št. 1308/2013: vloge vključujejo informacije gospodarske narave, ki kažejo možnosti za večjo konkurenčnost na podlagi vidikov, določenih v delu F Priloge II k Delegirani uredbi (EU) 2015/560;
(d)
prednostno merilo iz člena 64(2)(g) Uredbe (EU) št. 1308/2013: vloge vključujejo informacije, ki kažejo možnosti za izboljšanje proizvodov z geografskimi označbami na podlagi enega od pogojev, določenih v delu G Priloge II k Delegirani uredbi (EU) 2015/560;
(e)
prednostno merilo iz člena 64(2)(h) Uredbe (EU) št. 1308/2013: vloge vključujejo informacije, ki kažejo, da je velikost vlagateljevega gospodarstva ob vložitvi vloge v skladu s pragovi, ki jih določijo države članice na podlagi določb iz dela H Priloge II k Delegirani uredbi (EU) 2015/560;
(f)
kadar države članice od vlagateljev zahtevajo, da sprejmejo zaveze iz delov (A) in (B) Priloge I ter delov (A), (B), (D), (E), (F), (G) in oddelka II dela (I) Priloge II k Delegirani uredbi (EU) 2015/560 v zvezi z zadevnimi merili, vloge vključujejo navedene zaveze.
Kadar lahko države članice neposredno pridobijo katerega koli od elementov, navedenih v točkah (a) do (f) prvega pododstavka, lahko vlagatelje izvzamejo iz zahteve po vključitvi takih elementov v njihove vloge.
4. Po izteku obdobja za vložitev vlog iz odstavka 1 države članice neupravičene vlagatelje obvestijo o neupravičenosti njihovih vlog v skladu z odločitvijo o merilih za upravičenost, ki jo države članice sprejmejo v skladu s členom 3. Take vloge se izključijo iz nadaljnjih stopenj postopka.
Člen 6
Izdaja dovoljenj za nove zasaditve
1. Kadar skupna površina iz upravičenih vloženih vlog ne presega površin, ki se dajo na voljo v skladu s členom 2(1), države članice izdajo dovoljenja za celotno površino, za katero so zaprosili pridelovalci.
2. Kadar skupna površina iz upravičenih vlog presega površine, ki se dajo na voljo v skladu s členom 2(1), države članice uporabijo izbirni postopek, ki je določen v Prilogi I.
Glede na rezultate takega izbirnega postopka države članice izbranim vlagateljem izdajo dovoljenja najpozneje do 1. avgusta. Kadar upravičenim vlogam ni v celoti ugodeno, so vlagatelji obveščeni o razlogih za tako odločitev.
3. Kadar se izdano dovoljenje nanaša na manj kot 50 % površine, za katero je bilo zaprošeno v zadevni vlogi, vlagatelj lahko tako dovoljenje zavrne v enem mesecu po datumu izdaje dovoljenja.
V tem primeru za vlagatelja ne veljajo upravne kazni iz člena 62(3) Uredbe (EU) št. 1308/2013. Države članice se lahko odločijo, da se ustrezno število hektarjev v istem letu, najkasneje do 1. oktobra, da na voljo za dovoljenja, ki se izdajo tistim vlagateljem, katerim je bil v skladu z izidom izbirnega postopka iz odstavka 2 dodeljen le del površine, za katero so zaprosili, in ki niso zavrnili zadevnih dovoljenj. Države članice se lahko tudi odločijo, da poleg 1 % skupne površine, zasajene z vinsko trto, kakor je določeno v členu 63(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013, dajo navedene hektarje na voljo v naslednjem letu.
Člen 7
Omejitve izdaje dovoljenj za ponovne zasaditve
1. Kadar se države članice v skladu s členom 66(3) Uredbe (EU) št. 1308/2013 in členom 4 Delegirane uredbe (EU) 2015/560 odločijo za omejitev izdaje dovoljenj za ponovne zasaditve na območjih, ki so upravičena do proizvodnje vin z zaščiteno označbo porekla ali zaščiteno geografsko označbo, take odločitve objavijo do 1. marca.
Strokovne organizacije ali zainteresirane skupine pridelovalcev iz člena 65 Uredbe (EU) št. 1308/2013 v skladu z navedenim členom predložijo priporočila, ki jih mora upoštevati država članica, in sicer dovolj zgodaj, da se lahko preučijo pred sprejetjem odločitve iz prvega pododstavka. Zadevna država članica navedena priporočila objavi.
2. Odločitve iz odstavka 1 veljajo eno leto od datuma objave.
Kadar priporočilo strokovne organizacije ali zainteresirane skupine pridelovalcev velja več kot eno leto, vendar ne več kot tri leta, kot je določeno v drugem pododstavku člena 65 Uredbe (EU) št. 1308/2013, take odločitve lahko veljajo tudi do tri leta.
Kadar take strokovne organizacije ali zainteresirane skupine pridelovalcev ne predložijo ustreznih priporočil dovolj zgodaj za njihovo preučitev, kot je določeno v odstavku 1, ali kadar države članice ustreznih odločitev ne objavijo do 1. marca, države članice samodejno dovolijo zasaditev, kot je določeno v členu 8.
Člen 8
Postopek za izdajo dovoljenj za ponovne zasaditve
1. Vloge za izdajo dovoljenj za ponovne zasaditve iz člena 66(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013 se lahko vložijo kadar koli v vinskem letu, v katerem se izvede izkrčitev. Vendar se lahko države članice odločijo, da se vloge za izdajo dovoljenj za ponovne zasaditve lahko vložijo do konca drugega vinskega leta po vinskem letu, v katerem je bila izvedena izkrčitev. Kadar se navedeni roki ne upoštevajo, države članice ne izdajo dovoljenja za ponovno zasaditev.
V vlogah se opredelita določena velikost in lokacija izkrčenih površin in površin, ki se bodo ponovno zasadile na gospodarstvu vlagatelja in za katere se izda dovoljenje. Kadar se ne določijo omejitve v skladu s členom 7 in vlagatelj ni sprejel nobenih zavez iz točke (2)(b) delov A in B Priloge I ter iz delov B(4) in D Priloge II k Delegirani uredbi (EU) 2015/560, lahko države članice vlagatelje izvzamejo iz zahteve, da se v vlogi navede določena lokacija površin, ki se bodo ponovno zasadile in za katere se izda dovoljenje. Države članice lahko od vlagateljev zahtevajo dodatne informacije, kadar je to pomembno za izvajanje sistema dovoljenj.
Države članice dovoljenja izdajo samodejno v treh mesecih od vložitve vlog. Vendar se lahko države članice odločijo za uporabo rokov iz členov 5 in 6 za vložitev vlog oz. izdajo dovoljenj za nove zasaditve.
2. Kadar površina, ki se bo ponovno zasadila, ustreza površini, ki je bila izkrčena, ali kadar se ne določijo omejitve v skladu z odstavkom 1 člena 7, se lahko uporabi poenostavljeni postopek na nacionalni ravni ali za nekatera območja na ozemlju države članice. V takem primeru se lahko šteje, da je bilo dovoljenje za ponovno zasaditev izdano na datum izkrčitve površine. V ta namen zadevni pridelovalec najkasneje do konca vinskega leta, v katerem se je izvedla izkrčitev, predloži naknadno sporočilo, ki velja kot vloga za izdajo dovoljenja.
3. Vloge za izdajo dovoljenj za ponovne zasaditve iz člena 66(2) Uredbe (EU) št. 1308/2013 se lahko vložijo kadar koli med letom.
V vlogah se opredelita določena velikost in lokacija površin, ki se bodo izkrčile, in površin, ki se bodo ponovno zasadile na gospodarstvu vlagatelja in za katere se izda dovoljenje. Vloge prav tako vključujejo zavezo, da se bo površina, zasajena z vinsko trto, izkrčila najpozneje do konca četrtega leta od datuma zasaditve novih vinskih trt. Države članice lahko od vlagateljev zahtevajo dodatne informacije, kadar je to pomembno za izvajanje sistema dovoljenj.
Države članice dovoljenja izdajo samodejno v treh mesecih od vložitve vloge. Vendar se lahko države članice odločijo za uporabo rokov iz členov 5 in 6 za vložitev vlog oz. izdajo dovoljenj za nove zasaditve.
Člen 9
Postopek za izdajo dovoljenj v skladu s prehodnimi določbami
1. Pridelovalci zahteve za pretvorbo pravic do zasaditve v dovoljenja iz člena 68(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013 vložijo od 15. septembra 2015.
V vlogah se opredelita določena velikost in lokacija površine na gospodarstvu vlagatelja, za katero izda dovoljenje. Države članice lahko vlagatelje izvzamejo iz zahteve, da se v vlogi navede določena lokacija površine na gospodarstvu vlagatelja, za katero izda dovoljenje. Države članice lahko od vlagateljev zahtevajo dodatne informacije, kadar je to pomembno za izvajanje sistema dovoljenj.
2. Kadar se države članice v skladu z drugim pododstavkom člena 68(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013 odločijo za podaljšanje roka za vložitev zahtev za pretvorbo pravic do zasaditve v dovoljenja po 31. decembru 2015, to odločitev objavijo do 14. septembra 2015.
V tem primeru lahko pridelovalci zahteve za pretvorbo vložijo kadar koli v obdobju od 15. septembra 2015 do konca roka, ki ga določijo države članice v skladu s prvim pododstavkom.
3. Države članice preverijo, da so pravice do zasaditve, za katere se zahteva pretvorba v skladu z odstavkoma 1 in 2, še veljavne in nato samodejno izdajo dovoljenja. Obdobje od vložitve zahtev za pretvorbo do izdaje dovoljenj ne sme biti daljše od treh mesecev. Kadar pa se zahteva vloži pred 31. decembrom 2015, se trimesečno obdobje začne 1. januarja 2016.
Člen 10
Sprememba določene površine, za katero se dodeli dovoljenje
V ustrezno utemeljenih primerih se lahko države članice na zahtevo vlagatelja odločijo, da se lahko vinska trta zasadi na površini gospodarstva, ki ni površina, za katero je bilo izdano dovoljenje, pod pogojem da je velikost nove površine v hektarjih enaka in da je dovoljenje še vedno veljavno v skladu s členom 62(3) Uredbe (EU) št. 1308/2013.
Prvi odstavek se ne uporablja, kadar so bila dovoljenja izdana na podlagi izpolnjevanja posebnih meril za upravičenost ali prednostnih meril v zvezi z lokacijo, navedeno v vlogi, in kadar je v zahtevku za spremembo navedena nova določena površina zunaj take lokacije.
Člen 11
Obvestila
1. Od leta 2016 države članice Komisiji vsako leto do 1. marca pošljejo:
(a)
sporočilo o vinorodnih površinah iz člena 145(3) Uredbe (EU) št. 1308/2013 v zvezi z razmerami 31. julija prejšnjega vinskega leta. To sporočilo se pošlje na obrazcu iz Priloge II k tej uredbi;
(b)
obvestila iz členov 63(4) in 64(3) Uredbe (EU) št. 1308/2013. Ta obvestila se pošljejo na obrazcu iz Priloge III k tej uredbi;
(c)
obvestilo o omejitvah, za katere se odločijo države članice v zvezi s ponovnimi zasaditvami na istem gospodarstvu, iz člena 7 te uredbe. To obvestilo se pošlje na obrazcu iz Priloge VI (tabela A) k tej uredbi;
(d)
posodobljen nacionalni seznam strokovnih organizacij ali zainteresiranih skupin pridelovalcev iz členov 2 in 7 te uredbe;
(e)
sporočilo o skupni velikosti površin, za katere je bilo ugotovljeno, da so zasajene z vinsko trto brez dovoljenja, ter nedovoljenih izkrčenih površin iz člena 71(3) Uredbe (EU) št. 1308/2013. Tako sporočilo se nanaša na prejšnje vinsko leto. Prvo sporočilo se prvič pošlje do 1. marca 2017 in zajema obdobje od 1. januarja 2016 do 31. julija 2016. Sporočilo se pošlje na obrazcu iz Priloge IV k tej uredbi;
(f)
kadar se države članice odločijo uporabiti prednostno merilo iz člena 64(2)(h) Uredbe (EU) št. 1308/2013, pragove, določene za najmanjšo in največjo velikost gospodarstev iz dela (H) Priloge II k Delegirani uredbi (EU) 2015/560.
2. Od leta 2016 države članice Komisiji vsako leto do 1. novembra pošljejo:
(a)
obvestilo o vlogah za izdajo dovoljenj za zaprošene nove zasaditve, o dovoljenjih, ki so bila dejansko izdana v prejšnjem vinskem letu v skladu s členom 6(1) ali (2) te uredbe, ter o dovoljenjih, ki so jih vlagatelji zavrnili, in tistih, ki so bila izdana drugim vlagateljem pred 1. oktobrom v skladu s členom 6(3) te uredbe. Ta obvestila se pošljejo na obrazcu iz Priloge V k tej uredbi;
(b)
obvestilo o dovoljenjih za ponovne zasaditve, izdanih v prejšnjem vinskem letu, iz člena 8 te uredbe. Prvo obvestilo se pošlje do 1. novembra 2016 in zajema obdobje od 1. januarja 2016 do 31. julija 2016. Obvestilo se pošlje na obrazcu iz Priloge VI (tabela B) k tej uredbi;
(c)
obvestilo o dovoljenjih, izdanih v prejšnjem vinskem letu na podlagi pretvorbe veljavnih pravic do zasaditve iz člena 9 te uredbe. Tako obvestilo se pošlje na obrazcu iz Priloge VII (tabela B) do 1. novembra leta, ki sledi koncu roka za pretvorbo iz člena 68(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013 ali roka, ki ga določi država članica v skladu s členom 9(2) te uredbe.
3. Države članice, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 67(2) Uredbe (EU) št. 1308/2013, Komisijo do 31. julija 2015 obvestijo o svoji odločitvi, da v skladu s členom 67(2) Uredbe (EU) št. 1308/2013 ne bodo izvajale sistema dovoljenj za zasaditev vinske trte.
4. Države članice Komisijo do 15. septembra 2015 obvestijo o roku za pretvorbo pravic do zasaditve v dovoljenja v skladu s členom 9(2) te uredbe. To obvestilo se pošlje na obrazcu iz Priloge VII (tabela A) k tej uredbi.
5. Obvestila, sporočila in seznami iz tega člena se pošljejo v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 792/2009 (5).
6. Če država članica ne ravna v skladu z odstavki 1 do 4 ali če so pomembne informacije napačne, Komisija lahko popolnoma ali delno opusti vsa mesečna plačila iz člena 17 Uredbe (EU) št. 1306/2013 za vinski sektor, dokler ni pravilno obveščena.
7. Države članice hranijo podatke, predložene v skladu s tem členom, najmanj deset vinskih let, ki sledijo letu, v katerem so bili predloženi.
8. Obveznosti iz tega člena ne posegajo v obveznosti držav članic iz Uredbe (EU) št. 1337/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (6).
Člen 12
Nadzor
1. Države članice izvajajo nadzor v obsegu, ki je potreben za zagotovitev pravilne uporabe pravil za sistem dovoljenj za zasaditev vinske trte, ki so določena v poglavju III naslova I dela II Uredbe (EU) št. 1308/2013, Delegirani uredbi (EU) 2015/560 in tej uredbi.
2. Za preverjanje skladnosti s pravili iz odstavka 1 države članice uporabijo register vinogradov iz člena 145 Uredbe (EU) št. 1308/2013.
3. Člen 59 Uredbe (EU) št. 1306/2013 se smiselno uporablja za sistem dovoljenj za zasaditev vinske trte.
Člen 13
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 7. aprila 2015


Input:
COMMISSION REGULATION (EU) No 579/2014
of 28 May 2014
granting derogation from certain provisions of Annex II to Regulation (EC) No 852/2004 of the European Parliament and of the Council as regards the transport of liquid oils and fats by sea
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Regulation (EC) No 852/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the hygiene of foodstuffs (1), and in particular Article 13(2) thereof,
Whereas:
(1)
Regulation (EC) No 852/2004 provides that food business operators are to comply with the general hygiene requirements for the transport of foodstuffs set out in Chapter IV of Annex II to that Regulation. Point 4 of that Chapter requires that bulk foodstuffs in liquid, granulate or powdered form be transported in receptacles and/or containers/tankers reserved for the transport of foodstuffs. However, that requirement is not practical and imposes an unduly onerous burden on food business operators when applied to the transport in seagoing vessels of liquid oils and fats intended for, or likely to be used for, human consumption. In addition, the availability of seagoing vessels reserved for the transport of foodstuffs is insufficient to serve the continuing trade in such oils and fats.
(2)
Commission Directive 96/3/EC (2) permits the transport by sea of bulk liquid oils and fats in tanks which have been previously used to transport the substances listed in the Annex thereto, subject to certain conditions which ensure the protection of public health and the safety and wholesomeness of the foodstuffs concerned.
(3)
In view of the discussion in Codex Alimentarius leading to the adoption of criteria to be used to determine the acceptability of previous cargoes for bulk edible liquid oils and fats transported by sea (3) and at the Commission's request, the European Food Safety Authority (EFSA) assessed the criteria for acceptable previous cargoes for edible fats and oils and adopted a scientific opinion on the review of the criteria for acceptable previous cargoes for edible fats and oils (4).
(4)
At the Commission's request, the EFSA also evaluated a list of substances taking into account those criteria. The EFSA has adopted several scientific opinions on the evaluation of the substances on their acceptability as previous cargoes for edible fats and oils (5) (6) (7) (8).
(5)
In the interests of clarity of Union legislation and to take into account the outcome of the EFSA scientific opinions, Directive 96/3/EC should be repealed and replaced by this Regulation.
(6)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Derogation
By way of derogation to point 4 of Chapter IV of Annex II to Regulation (EC) No 852/2004, liquid oils or fats which are intended for or likely to be used for human consumption (‘oils or fats’) may be transported in seagoing vessels which are not reserved for the transport of foodstuffs subject to compliance with the conditions laid down in Articles 2 and 3 of this Regulation.
Article 2
Conditions for derogation
1. The freight carried preceding the oils and fats in the same equipment in a seagoing vessel (hereafter called the ‘previous cargo’) shall consist of a substance or a mixture of substances listed in the Annex to this Regulation.
2. The bulk transport in seagoing vessels of liquid oils or fats which are to be processed shall be permitted in tanks that are not exclusively reserved for the transport of foodstuffs, subject to the following conditions:
(a)
where the oils or fats are transported in a stainless steel tank, or tank lined with epoxy resin or technical equivalent, the immediately previous cargo shall have been:
(i)
a foodstuff; or
(ii)
a cargo from the list of acceptable previous cargoes set out in the Annex;
or
(b)
where the oils or fats are transported in a tank made of materials other than those referred to in point (a), the three previous cargoes transported in the tank shall have been:
(i)
foodstuffs; or
(ii)
a cargo from the list of acceptable previous cargoes set out in the Annex.
3. The bulk transport in seagoing vessels of oils or fats which are not to be further processed shall be permitted in tanks that are not exclusively reserved for the transport of foodstuffs, subject to the following conditions:
(a)
the tank shall be:
(i)
of stainless steel; or
(ii)
lined with epoxy resin or technical equivalent;
and
(b)
the three previous cargoes transported in the tank shall have been foodstuffs.
Article 3
Record keeping
1. The captain of the seagoing vessel transporting, in tanks, bulk oils and fats shall keep accurate documentary evidence relating to the three preceding cargoes carried in the tanks concerned, and the effectiveness of the cleaning process applied between those cargoes.
2. Where the cargo has been transhipped, in addition to the documentary evidence required in paragraph 1, the captain of the receiving seagoing vessel shall keep accurate documentary evidence that the transport of the bulk oils or fats complied with the conditions laid down in Article 2 during the previous shipment and of the effectiveness of the cleaning process used between those cargoes on the other vessel.
3. Upon request, the captain of the seagoing vessel shall provide the competent authority with the documentary evidence provided for in paragraphs 1 and 2.
Article 4
Repeal
Directive 96/3/EC is repealed.
Article 5
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 28 May 2014.


Input:
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
29. juuli 2014,
millega muudetakse rakendusotsust 2014/88/EL (Bangladeshist pärinevate beetlipipra (Piper betle) lehti sisaldavate või neist koosnevate toiduainete impordi ajutise peatamise kohta) seoses kõnealuse rakendusotsuse kohaldamisajaga
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 5327 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2014/510/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrust (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused, (1) eriti selle artikli 53 lõike 1 punkti b alapunkti i,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni rakendusotsus 2014/88/EL (2) võeti vastu pärast seda, kui toidu- ja söödaalasele kiirhoiatussüsteemile (RASFF) esitati arvukalt teateid salmonella tüvede, sealhulgas salmonella serotüübi Salmonella typhimurium leidumise kohta toiduainetes. Teadete arv selle serotüübiga inimeste nakatumise kohta on suuruselt teisel kohal ning nakkuse kõrge levimus on avastatud Bangladeshist pärit beetlipipra (Piper betle) lehti sisaldavates või nendest koosnevates toiduainetes. Ühendkuningriik on alates 2011. aastast teatanud mitmest beetlipiprast tingitud salmonelloosipuhangust. Samuti on tõenäoline, et paljudest juhtumitest liidus on jäetud teatamata.
(2)
Sellest tulenevalt on komisjoni rakendusotsusega 2014/88/EL keelatud Bangladeshist pärinevate beetlipipra (Piper betle) lehti sisaldavate või neist koosnevate toiduainete import liitu kuni 31. juulini 2014.
(3)
2014. aasta veebruaris esitas Bangladesh ajakohastatud versiooni oma tegevuskava rakendamiseks, et tegelda puudustega, mis avastati Euroopa Komisjoni Toidu- ja Veterinaarameti 2013. aasta auditi käigus. Bangladesh märkis, et rakendamine veel jätkub ning see ei ole lõpetatud.
(4)
Seega on vaja tegelda veel mitme lahendamata küsimusega. Eelkõige ei ole rakendatud tööstusharu pakutud beetlilehtede ekspordiprogrammi. Bangladeshis 2013. aasta mais kehtestatud beetlilehtede ekspordikeeld on endiselt jõus. Kõnealune keeld ei ole siiski osutunud täiel määral tõhusaks. Alates keelu vastuvõtmisest on toidu- ja söödaalase kiirhoiatussüsteemi kaudu teatatud üheksast juhtumist, mil püüti beetlilehti liitu importida. Seetõttu ei saa järeldada, et Bangladeshi pakutavad tagatised on piisavad inimeste tervisele avalduva tõsise ohuga tegelemiseks. Seepärast peaksid kehtima jääma rakendusotsusega 2014/88/EL kehtestatud erakorralised meetmed.
(5)
Rakendusotsuse 2014/88/EL kohaldamisperioodi tuleks seepärast pikendada kuni 30. juuni 2015.
(6)
Käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise taime-, looma-, toidu- ja söödakomitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Rakendusotsuse 2014/88/EL artikkel 4 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 4
Käesolevat otsust kohaldatakse kuni 30. juunini 2015.”
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 29. juuli 2014