Input:
NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 561/2014
ze dne 6. května 2014
o založení společného podniku ECSEL
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 187 a čl. 188 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Partnerství veřejného a soukromého sektoru v podobě společných technologických iniciativ byla původně stanovena rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1982/2006/ES (2).
(2)
Rozhodnutí Rady 2006/971/ES (3) určilo, která konkrétní partnerství veřejného a soukromého sektoru mají být podporována, včetně partnerství veřejného a soukromého sektoru ve zvláštních oblastech společných technologických iniciativ pro nanoelektroniku (ENIAC) a vestavěné počítačové systémy (ARTEMIS).
(3)
Sdělení Komise nazvané „Evropa 2020: strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“), schválené Evropským parlamentem a Radou, zdůrazňuje nutnost vytvořit příznivé podmínky pro investice do znalostí a inovací, aby se v Unii dosáhlo inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění.
(4)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1291/2013 (4) zavedlo Horizont 2020 - rámcový program pro výzkum a inovace (2014-2020) (dále jen „Horizont 2020“). Horizont 2020 usiluje o dosažení většího dopadu na výzkum a inovace spojením Horizontu 2020 s prostředky soukromého sektoru v rámci partnerství veřejného a soukromého sektoru v klíčových oblastech, kde mohou výzkum a inovace přispívat k širším cílům Unie v oblasti konkurenceschopnosti, mobilizovat soukromé investice a napomoci ke zvládnutí společenských výzev. Základem těchto partnerství by měly být dlouhodobé závazky, včetně vyváženého příspěvku všech partnerů, partnerství by měla být kontrolovatelná, pokud jde o dosažení jejich cílů, a měla by být v souladu se strategickými cíli Unie v oblasti výzkumu, vývoje a inovací. Řízení a fungování těchto partnerství by mělo být otevřené, transparentní, efektivní a účelné a umožňovat zapojení široké škály zúčastněných stran působících v jejich konkrétních oblastech. V souladu s nařízením (EU) č. 1291/2013 může mít účast Unie v těchto partnerstvích formu finančních příspěvků pro společné podniky založené na základě článku 187 Smlouvy o fungování Evropské unie podle rozhodnutí č. 1982/2006/ES.
(5)
V souladu s nařízením Rady (EU) č. 1291/2013 a rozhodnutím Rady 2013/743/EU (5) by měla být společným podnikům založeným podle rozhodnutí č. 1982/2006/ES za podmínek stanovených v rozhodnutí 2013/743/EU poskytována další podpora. Priorita týkající se vedoucího postavení v průmyslu se zaměřuje na dvě specifické linie činností v rámci informačních a komunikačních technologií: na „mikro- a nanoelektroniku“ a na „novou generaci součástí a systémů a navrhování pokročilých a inteligentních vestavěných součástí a systémů“. ARTEMIS a ENIAC by se měly sloučit do jediné iniciativy.
(6)
Sdělení Komise ze dne 26. června 2012 nazvané „Evropská strategie pro klíčové technologie - cesta k růstu a zaměstnanosti“ označuje klíčové základní technologie včetně mikro- a nanoelektroniky za nepostradatelné zdroje inovací. V současnosti existuje mezera mezi vytvářením základních znalostí a jejich následnou komercializací v podobě zboží a služeb. Tuto mezeru je třeba řešit mimo jiné kladením důrazu na pilotní výrobní linky a pilotní inovační projekty včetně rozsáhlých projektů, aby bylo dosaženo validace technologií a produktů v průmyslových podmínkách a došlo k větší integraci různých klíčových technologií a k jejich vzájemně přínosnému ovlivňování.
(7)
Podle sdělení Komise ze dne 23. května 2013 nazvaného „Evropská strategie pro mikro- a nanoelektronické součásti a systémy“ podporují mikro- a nanoelektronické součásti a systémy inovace a konkurenceschopnost ve všech hlavních hospodářských odvětvích. Význam této oblasti a úkoly, jimž zúčastněné strany v Unii čelí, vyžadují urychleně jednat, aby v evropských inovačních a hodnotových řetězcích nezůstaly slabé články. Proto se navrhuje zřídit mechanismus na úrovni Unie, jehož prostřednictvím členské státy, Unie a soukromý sektor spojí a soustředí poskytování podpory na výzkum a inovace v oblasti elektronických součástí a systémů.
(8)
Aby Evropa znovu získala vedoucí postavení v ekosystému nanoelektroniky, navrhly zúčastněné strany ze sféry průmyslu a výzkumu strategický výzkumný a inovační program, v němž celkové investice do roku 2020 dosáhnou výše 100 miliard EUR a jehož cílem bude zvýšit příjmy Evropy z nanoelektroniky na celosvětové úrovni o více než 200 miliard EUR ročně a vytvořit v Evropě dalších 250 000 přímých a nepřímých pracovních míst.
(9)
Pojem „elektronické součásti a systémy“ zahrnuje oblasti mikro- a nanoelektroniky, vestavěných/kyberneticko-fyzikálních a inteligentních integrovaných systémů a aplikací.
(10)
Společný podnik ENIAC založený nařízením Rady (ES) č. 72/2008 (6) úspěšně provedl výzkumný program a posílil relevantní oblasti nanoelektroniky, v nichž Evropa zvýšila svoji konkurenceschopnost posílením investic do prioritních tematických oblastí a zapojením celého ekosystému.
(11)
Společný podnik ARTEMIS založený nařízením Rady (ES) č. 74/2008 (7) úspěšně prokázal svůj strategický význam, který kombinuje vedení „shora dolů“ s vymezením technických otázek, které je třeba řešit, „zdola nahoru“, a přilákal projekty, jejichž výsledky mají pro toto odvětví přímý význam.
(12)
Průběžná hodnocení společných podniků ENIAC a ARTEMIS ukázala, že se jedná o užitečné a přizpůsobené nástroje ke spojení sil a že v oblastech, na něž se zaměřují, mají významný dopad. Oblasti výzkumu, na něž se společné podniky ENIAC a ARTEMIS soustředí, by tudíž měly být nadále podporovány, aby se zvýšila konkurenceschopnost evropského průmyslového odvětví elektronických součástí a systémů a aby se úsilí zaměřilo na soubor strategických činností, na němž se soukromé a veřejné zúčastněné strany podílející se na iniciativách dohodly.
(13)
Soustavná podpora výzkumných programů v oblasti nanoelektroniky a vestavěných počítačových systémů by měla vycházet ze zkušeností získaných během provozování společných podniků ENIAC a ARTEMIS, včetně výsledků jejich průběžných hodnocení, doporučení zúčastněných subjektů a potřeby zajistit účinnou koordinaci a součinnost zdrojů.
(14)
Zúčastněné subjekty z evropských technologických platforem ARTEMIS a ENIAC a z evropské technologické platformy pro integraci inteligentních systémů (EPoSS) intenzivněji spolupracují, jak je podrobně popsáno v jejich strategickém programu na vysoké úrovni pro výzkum a inovace v oblasti součástí a systémů IKT zveřejněném v roce 2012. Aby bylo možné co nejlépe využít součinnosti vyplývající z této spolupráce a o tyto součinnosti se opírat, je nezbytné zřídit jediný společný podnik (dále jen „společný podnik ECSEL“), který bude zahrnovat elektronické součásti a systémy včetně předchozích činností společných podniků ENIAC a ARTEMIS a bude využívat strukturu a pravidla lépe přizpůsobené pro daný účel, aby se zvýšila účinnost a zaručilo zjednodušení. Za tímto účelem by společný podnik ECSEL měl přijmout finanční pravidla zohledňující jeho potřeby v souladu s článkem 209 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (8).
(15)
Provádění strategického programu na vysoké úrovni pro výzkum a inovace, který předložily zúčastněné strany ze sféry průmyslu, spoléhá na několik zdrojů podpory: celostátní, regionální a mezivládní programy, rámcový program Unie a společnou technologickou iniciativu ve formě partnerství veřejného a soukromého sektoru.
(16)
Partnerství veřejného a soukromého sektoru pro elektronické součásti a systémy by mělo spojit finanční a technické prostředky nutné ke zvládnutí složitého procesu stále rychlejšího tempa inovací v této oblasti. Proto by členy společného podniku ECSEL měly být Unie, členské státy a země přidružené k Horizontu 2020 (dále jen „přidružené země“), a to na dobrovolném základě, a sdružení jakožto členové ze soukromého sektoru zastupující své ustavující společnosti a jiné organizace, které v Evropě působí v odvětví elektronických součástí a systémů. Společný podnik ECSEL by měl být otevřen novým členům.
(17)
Společný podnik ECSEL by se měl soustředit na jasně definovaná témata, která by evropským průmyslovým odvětvím umožnila, aby společně navrhovala, vyráběla a využívala ty nejinovativnější technologie v oblasti elektronických součástí a systémů. Strukturovaná a koordinovaná finanční podpora na evropské úrovni je nezbytná k tomu, aby se výzkumné týmy a evropská průmyslová odvětví dokázaly udržet na špičce ve vysoce konkurenčním mezinárodním prostředí, aby se v celé Evropě zaručilo rychlé a rozsáhlé průmyslové využívání vedoucího postavení v oblasti technologií, které přinese důležité vedlejší přínosy pro společnost, a aby bylo možné sdílet rizika a spojit síly sladěním strategií a investic ve společném evropském zájmu. Komise by mohla po oznámení dotčeného členského státu nebo skupiny členských států a za předpokladu splnění všech příslušných podmínek pokládat iniciativy společného podniku ECSEL za důležité projekty společného evropského zájmu.
(18)
Soukromá sdružení AENEAS, ARTEMISIA a EPoSS písemně vyjádřila svůj souhlas s tím, aby byly výzkumné a inovační činnosti společného podniku ECSEL prováděny v rámci struktury, která bude řádně přizpůsobena povaze partnerství veřejného a soukromého sektoru. Je vhodné, aby soukromá sdružení dopisem vyjadřujícím souhlas přijala stanovy uvedené v příloze tohoto nařízení.
(19)
V zájmu dosažení svých cílů by společný podnik ECSEL měl účastníkům poskytovat finanční podporu hlavně ve formě grantů na základě otevřených a konkurenceschopných výzev k podávání návrhů. Tato finanční podpora by měla být zaměřena na prokázaná selhání trhu, která brání rozvoji daného programu, a měla by být pobídkou ke změně chování příjemce.
(20)
Společný podnik ECSEL by měl fungovat otevřeným a transparentním způsobem, přičemž by měl včas poskytovat všechny potřebné informace svým příslušným orgánům a propagovat své činnosti, včetně činností v oblasti poskytování informací a jejich šíření mezi širší veřejnost. Jednací řád orgánů společného podniku ECSEL by měl být zveřejněn.
(21)
Při hodnocení celkového dopadu společného podniku ECSEL by měly být zohledněny investice všech právnických osob jiných než Unie a států účastnících se společného podniku ECSEL (dále jen „zúčastněné státy ECSEL“), které přispívají k cílům společného podniku ECSEL. Očekává se, že tyto celkové investice budou činit alespoň 2 340 000 000 EUR.
(22)
V zájmu zachování rovných podmínek pro všechny podniky působící na vnitřním trhu by mělo být financování z rámcového programu Unie koncipováno v souladu s pravidly státní podpory, aby se zajistila efektivita veřejných výdajů a zabránilo narušení trhu, jako je vytěsňování soukromého financování, vytváření neúčinných tržních struktur nebo zachování neefektivních podniků.
(23)
Účast na nepřímých akcích financovaných společným podnikem ECSEL by měla být v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1290/2013 (9). Společný podnik ECSEL by navíc měl zajistit soudržné používání těchto pravidel na základě příslušných opatření přijatých Komisí. Zvláštní kritéria týkající se způsobilosti jednotlivých žadatelů, pokud jde o získání finančních prostředků od států účastnících se podniku ECSEL, mohou určovat příslušné orgány. Zvláštní pravidla týkající se způsobilosti nákladů může určit stát účastnící se podniku ECSEL, jestliže poskytováním příspěvků účastníkům podílejícím se na nepřímých akcích nepověří společný podnik ECSEL.
(24)
Společný podnik ECSEL by měl k zajištění otevřenosti, transparentnosti a k usnadnění účasti rovněž využívat elektronické prostředky spravované Komisí. Výzvy k podávání návrhů iniciované společným podnikem ECSEL by proto měly být zveřejňovány rovněž na jednotném portálu pro účastníky a dále i prostřednictvím jiných elektronických prostředků Horizontu 2020 pro šíření informací spravovaných Komisí. Společný podnik ECSEL by měl dále ve vhodném formátu a v intervalech odpovídajících povinnostem Komise v oblasti podávání zpráv zpřístupňovat příslušné údaje mimo jiné o návrzích, žadatelích, grantech a účastnících, aby byly zahrnuty do Komisí spravovaných elektronických systémů Horizontu 2020 pro podávání zpráv a šíření informací.
(25)
Společný podnik ECSEL by měl rovněž zohlednit definice Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) týkající se míry připravenosti technologií v klasifikaci technologického výzkumu, vývoje produktů a jejich demonstrací.
(26)
Finanční příspěvek Unie by měl být spravován v souladu se zásadou řádného finančního řízení a s příslušnými pravidly pro nepřímé řízení stanovenými v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a v nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (10).
(27)
V zájmu zjednodušení by měla být pro všechny strany snížena administrativní zátěž. Mělo by se předcházet zdvojeným auditům a tvorbě dokumentace a předkládání zpráv v nepřiměřeném rozsahu. Audity příjemců finančních prostředků Unie podle tohoto nařízení by měly být prováděny v souladu s nařízením (EU) č. 1291/2013.
(28)
Finanční zájmy Unie a ostatních členů společného podniků ECSEL by měly být chráněny pomocí přiměřených opatření v celém výdajovém cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
(29)
Interní auditor Komise by měl vykonávat vůči společnému podniku ECSEL stejné pravomoci jako vůči Komisi.
(30)
S ohledem na zvláštní povahu a na současné postavení společných podniků a za účelem zajištění kontinuity se sedmým rámcovým programem by společné podniky i nadále měly podléhat oddělenému udělování absolutoria. Odchylně od čl. 60 odst. 7 a článku 209 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 by proto měl absolutorium za plnění rozpočtu společného podniku ECSEL udělovat Evropský parlament na základě doporučení Rady. Požadavky na podávání zpráv stanovené v čl. 60 odst. 5 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 by se tedy neměly vztahovat na finanční příspěvek Unie do společného podniku ECSEL, měly by však být v maximální možné míře sladěny s požadavky na subjekty podle článku 208 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Audit účetnictví a legality a správnosti uskutečněných operací by měl provádět Účetní dvůr.
(31)
Horizont 2020 by měl přispět k překonání rozdílů v oblasti výzkumu a inovací v Unii podporou součinnosti s evropskými strukturálními a investičními fondy. Společný podnik ECSEL by proto měl usilovat o rozvoj úzkých vztahů s evropskými strukturálními a investičními fondy, které mohou pomoci konkrétně k posílení místních, regionálních a celostátních schopností, pokud jde o výzkum a inovace v oblasti působnosti společného podniku ECSEL, a podpořit úsilí o inteligentní specializaci.
(32)
Společné podniky ENIAC a ARTEMIS byly založeny na období do 31. prosince 2017. Společný podnik ECSEL by měl v souladu s nařízeními (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008 zajistit pokračující podporu výzkumných programů v oblasti nanoelektroniky a vestavěných počítačových systémů prováděním zbývajících akcí zahájených podle nařízení (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008. Přechod od společných podniků ENIAC a ARTEMIS ke společnému podniku ECSEL by měl být spojen a synchronizován s přechodem od sedmého rámcového programu k Horizontu 2020, aby bylo zajištěno optimální využití finančních prostředků, které jsou na výzkum k dispozici. V zájmu právní jistoty a přehlednosti by tudíž měla být nařízení (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008 zrušena a měla by být stanovena přechodná ustanovení.
(33)
S ohledem na cíl Horizontu 2020, jímž je dosažení většího zjednodušení a soudržnosti, by veškeré výzvy k podávání návrhů v rámci společného podniku ECSEL měly zohledňovat dobu trvání Horizontu 2020.
(34)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž posílení průmyslového výzkumu a inovací v celé Unii prostřednictvím realizace společné technologické iniciativy pro elektronické součásti a systémy pro vedoucí postavení Evropy společným podnikem ECSEL, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej, z důvodu zamezení zdvojení, zachování kritického množství a zajištění optimálního využití veřejných finančních prostředků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřízení
1. Za účelem provádění společné technologické iniciativy pro elektronické součásti a systémy pro vedoucí postavení Evropy se zakládá společný podnik ve smyslu článku 187 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „společný podnik ECSEL“), a to na období do 31. prosince 2024. Výzvy společného podniku ECSEL k podávání návrhů se v zájmu zohlednění doby trvání Horizontu 2020 zveřejní nejpozději 31. prosince 2020. V řádně odůvodněných případech lze výzvy k podávání návrhů zveřejňovat až do 31. prosince 2021.
2. Společný podnik ECSEL nahrazuje společné podniky ENIAC a ARTEMIS původně založené nařízeními (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008 a stává se jejich nástupcem.
3. Společný podnik ECSEL je subjektem, který je pověřen realizací partnerství veřejného a soukromého sektoru, uvedeným v článku 209 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
4. Společný podnik ECSEL má právní subjektivitu. Ve všech členských státech má nejširší právní způsobilost, jakou jejich právo přiznává právnickým osobám. Zejména může nabývat a zcizovat movitý a nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
5. Společný podnik ECSEL má sídlo v Bruselu v Belgii.
6. Stanovy společného podniku ECSEL jsou uvedeny v příloze.
Článek 2
Cíle
1. Společný podnik ECSEL má tyto cíle:
a)
přispívat k provádění nařízení (EU) č. 1291/2013, a zejména části II rozhodnutí 2013/743/EU;
b)
přispívat k rozvoji silného a globálně konkurenceschopného průmyslového odvětví elektronických součástí a systémů v Unii;
c)
zaručit dostupnost elektronických součástí a systémů pro klíčové trhy a pro řešení společenských výzev, aby si Evropa udržela vůdčí postavení v technologickém vývoji a aby se překlenula mezera mezi výzkumem a využíváním jeho výsledků, posílily inovační schopnosti a podnítil hospodářský růst a tvorba pracovních míst v Unii;
d)
sladit strategie s členskými státy s cílem přilákat soukromé investice a přispět k efektivnosti veřejné podpory tím, že se zabrání zbytečnému zdvojování a tříštění úsilí a usnadní se zapojení subjektů podílejících se na výzkumu a inovacích;
e)
zachovat a rozšiřovat schopnost vyrábět v Evropě polovodičové a inteligentní systémy, včetně vedoucího postavení v odvětví výrobních zařízení a zpracování materiálů;
f)
zajistit a posilovat vedoucí postavení v odvětví navrhování a konstrukce systémů včetně vestavěných technologií;
g)
zajistit všem zúčastněným stranám přístup ke špičkové infrastruktuře pro navrhování a výrobu elektronických součástí a vestavěných/kyberneticko-fyzikálních a inteligentních systémů;
h)
budovat dynamický ekosystém za účasti malých a středních podniků, a posílit tak stávající klastry a podpořit tvorbu nových klastrů ve slibných nových oblastech.
2. Rozsah práce společného podniku ECSEL vychází z výsledků získaných společnými podniky ENIAC a ARTEMIS, evropskou technologickou platformou EPoSS a činnostmi financovanými dalšími programy jednotlivých členských států a EU. Bude řádným a vyváženým způsobem podporovat nový vývoj a synergické účinky mezi těmito hlavními oblastmi:
a)
technologie, proces a integrace navrhování, vybavení, materiály pro mikro- a nanoelektroniku a jejich výrobu, a to s důrazem na miniaturizaci, diverzifikaci a diferenciaci a na heterogenní integraci;
b)
procesy, metody, nástroje a platformy, referenční návrhy a architektury pro softwarové a/nebo vestavěné/kyberneticko-fyzikální systémy náročné na řízení, které umožňují bezešvou propojitelnost a interoperabilitu, funkční bezpečnost, vysokou dostupnost a bezpečnost pro aplikace profesionálního a spotřebitelského typu a propojené služby;
c)
víceoborové přístupy k inteligentním systémům za podpory vývoje celostního navrhování a vyspělé výroby s cílem vytvářet soběstačné a přizpůsobivé inteligentní systémy se sofistikovaným rozhraním, které nabízejí složité funkce opírající se např. o hladkou integraci detekování, ovládání, zpracování, zajišťování energie a tvorby sítí.
Článek 3
Finanční příspěvek Unie
1. Finanční příspěvek Unie, včetně prostředků ESVO, na správní a provozní výdaje společného podniku ECSEL činí až 1 184 874 000 EUR. Příspěvek se hradí z prostředků souhrnného rozpočtu Unie vyčleněných na zvláštní program, kterým se provádí Horizont 2020 (2014-2020), zavedený rozhodnutím 2013/743/EU. Plnění rozpočtu, pokud jde o finanční příspěvek Unie, je svěřeno společnému podniku ECSEL, jednajícímu jako subjekt uvedený v článku 209 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. c) bodem iv) a články 60 a 61 uvedeného nařízení.
2. Ujednání o finančním příspěvku Unie se stanoví v pověřovací dohodě a v ročních dohodách o poukázání finančních prostředků, které budou uzavřeny mezi Komisí jednající jménem Unie a společným podnikem ECSEL.
3. Pověřovací dohoda uvedená v odstavci 2 tohoto článku se zabývá prvky stanovenými v čl. 58 odst. 3 a v článcích 60 a 61 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a v článku 40 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 a mimo jiné i těmito prvky:
a)
požadavky na příspěvek společného podniku ECSEL v souvislosti s příslušnými výkonnostními ukazateli stanovenými v příloze II rozhodnutí 2013/743/EU;
b)
požadavky na příspěvek společného podniku ECSEL s ohledem na monitorování uvedené v příloze III rozhodnutí 2013/743/EU;
c)
zvláštními výkonnostními ukazateli týkajícími se fungování společného podniku ECSEL;
d)
ujednáními o poskytování údajů potřebných k zajištění toho, aby byla Komise schopna plnit své povinnosti v oblasti šíření informací a podávání zpráv uvedené v článku 28 nařízení (EU) č. 1291/2013, a to jak na jednotném portálu pro účastníky, tak i jinými elektronickými prostředky Horizontu 2020 pro šíření informací spravovanými Komisí;
e)
ustanoveními pro zveřejňování výzev k podávání návrhů společného podniku ECSEL, jak na jednotném portálu pro účastníky, tak i jinými elektronickými prostředky Horizontu 2020 pro šíření informací spravovanými Komisí;
f)
využíváním lidských zdrojů a změnami v těchto zdrojích, zejména náborem podle funkčních skupin, platových tříd a kategorií, prováděním změn zařazení a jakýmikoli změnami počtu zaměstnanců.
Článek 4
Příspěvky jiných členů než Unie
1. Zúčastněné státy ECSEL finančně přispějí na provozní náklady společného podniku ECSEL částkou odpovídající finančnímu příspěvku Unie. Během období stanoveného v článku 1 se počítá s částkou alespoň 1 170 000 000 EUR.
2. Členové společného podniku ECSEL ze soukromého sektoru přispějí nebo zajistí, aby jejich ustavující subjekty nebo přidružené subjekty přispěly na společný podnik ECSEL. Během období stanoveného v článku 1 se počítá s částkou alespoň 1 657 500 000 EUR.
3. Příspěvky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku sestávají z příspěvků na společný podnik ECSEL podle čl. 16 odst. 2 a čl. 16 odst. 3 písm. b) a c) stanov.
4. Členové společného podniku ECSEL s výjimkou Unie podávají každý rok do 31. ledna správní radě zprávu o hodnotě příspěvků uvedených v odstavcích 1 a 2, které byly poskytnuty v každém z předchozích rozpočtových roků.
5. Pro účely ocenění příspěvků uvedených v čl. 16 odst. 3 písm. c) stanov se náklady stanovují pomocí obvyklých postupů účtování nákladů dotčených subjektů, platných účetních standardů země, v níž jsou jednotlivé subjekty usazeny, a podle platných mezinárodních účetních standardů a mezinárodních standardů finančního výkaznictví. Náklady osvědčuje nezávislý externí auditor, kterého jmenuje dotčený subjekt. V případě nejistoty vyplývající z uvedeného osvědčení společný podnik ECSEL způsob ocenění příspěvků ověří. V případě přetrvávající nejistoty jej může společný podnik ECSEL podrobit auditu.
6. Komise se může zapojit do nápravných opatření a případně finanční příspěvek Unie pro společný podnik ECSEL ukončit, úměrně snížit nebo pozastavit nebo zahájit postup likvidace podle čl. 26 odst. 2 stanov, pokud jiní členové než Unie včetně jejich ustavujících subjektů či přidružených subjektů příspěvky uvedené v odstavcích 1 a 2 neposkytují, poskytují je pouze částečně nebo se zpožděním.
Článek 5
Finanční pravidla
Aniž je dotčen článek 12 tohoto nařízení, společný podnik ECSEL přijme svá zvláštní finanční pravidla v souladu s článkem 209 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a s nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 110/2014 (11).
Článek 6
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance společného podniku ECSEL se vztahuje služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie stanovené nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (12) (dále jen „služební řád“ a „pracovní řád“) a pravidla přijatá společně orgány Unie pro účely uplatňování služebního řádu a pracovního řádu.
2. Správní rada vykonává ve vztahu k zaměstnancům společného podniku ECSEL pravomoci, které služební řád svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování a které pracovní řád svěřuje orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy (dále jen „pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování“).
Správní rada přijme podle článku 110 služebního řádu rozhodnutí na základě čl. 2 odst. 1 služebního řádu a článku 6 pracovního řádu, kterým přenese příslušné pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování na výkonného ředitele a kterým stanoví podmínky, za nichž může být toto přenesení pravomocí pozastaveno. Výkonný ředitel je oprávněn tyto pravomoci přenést na další osoby.
Vyžadují-li to zvláštní okolnosti, může správní rada rozhodnout o dočasném pozastavení přenesení pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování na výkonného ředitele a těchto pravomocí jím přenesených na další osoby. V takovém případě vykonává pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování správní rada sama, nebo je přenese na některého ze svých členů nebo ze zaměstnanců společného podniku ECSEL, kromě výkonného ředitele.
3. Správní rada přijímá vhodná prováděcí pravidla k služebnímu řádu a pracovnímu řádu v souladu s článkem 110 služebního řádu.
4. Personální zdroje se určí podle plánu pracovních míst společného podniku ECSEL, kde je uveden počet dočasných pracovních míst podle funkčních skupin a podle platových tříd a počet smluvních zaměstnanců vyjádřený v přepočtu na plné pracovní úvazky, v souladu s ročním rozpočtem tohoto podniku.
5. Zaměstnance společného podniku ECSEL tvoří dočasní zaměstnanci a smluvní zaměstnanci.
6. Veškeré výdaje na zaměstnance nese společný podnik ECSEL.
Článek 7
Vyslaní národní odborníci a stážisté
1. Společný podnik ECSEL může využívat vyslaných národních odborníků a stážistů, kteří nejsou zaměstnanci společného podniku ECSEL. Počet vyslaných národních odborníků vyjádřený v přepočtu na plné pracovní úvazky se doplní k informacím o zaměstnancích uvedeným v čl. 6 odst. 4 v souladu s ročním rozpočtem.
2. Správní rada přijme rozhodnutí, jímž stanoví pravidla pro vysílání národních odborníků do společného podniku ECSEL a pro využívání stážistů.
Článek 8
Výsady a imunity
Na společný podnik ECSEL a jeho zaměstnance se vztahuje Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie, připojený ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie.
Článek 9
Odpovědnost společného podniku ECSEL
1. Smluvní odpovědnost společného podniku ECSEL se řídí příslušnými smluvními ustanoveními a právem rozhodným pro danou dohodu, rozhodnutí nebo smlouvu.
2. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí společný podnik ECSEL v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států škodu způsobenou jeho zaměstnanci při výkonu jejich povinností.
3. Veškeré platby společného podniku ECSEL týkající se odpovědnosti uvedené v odstavcích 1 a 2 a výdaje a náklady vzniklé v souvislosti s touto odpovědností jsou považovány za výdaje společného podniku ECSEL a jsou hrazeny z jeho zdrojů.
4. Za plnění svých závazků odpovídá výhradně společný podnik ECSEL.
Článek 10
Pravomoc Soudního dvora Evropské unie a rozhodné právo
1. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat:
a)
na základě jakékoli rozhodčí doložky obsažené v dohodách a smlouvách uzavřených společným podnikem ECSEL nebo v jeho rozhodnutích;
b)
ve sporech týkajících se náhrady škody způsobené zaměstnanci společného podniku ECSEL při výkonu jejich povinností;
c)
v jakémkoli sporu mezi společným podnikem ECSEL a jeho zaměstnanci v mezích a za podmínek stanovených v služebním řádu a pracovním řádu.
2. Na záležitosti týkající se přidružené země se použijí zvláštní ustanovení příslušných dohod.
3. Pokud jde o záležitosti, na něž se nevztahuje toto nařízení ani jiné právní akty Unie, použije se právo státu, ve kterém se nachází sídlo společného podniku ECSEL.
Článek 11
Hodnocení
1. Do 30. června 2017 provede Komise za pomoci nezávislých odborníků průběžné hodnocení společného podniku ECSEL, v němž posoudí zejména míru účasti na nepřímých akcích a příspěvky na tyto akce ze strany členů ze soukromého sektoru a jejich ustavujících subjektů a přidružených subjektů, jakož i dalších právnických osob. O tomto hodnocení vypracuje Komise zprávu obsahující závěry hodnocení a připomínky Komise. Komise zprávu zašle Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2017. Výsledky průběžného hodnocení společného podniku ECSEL se zohlední v důkladném posouzení a v průběžném hodnocení podle článku 32 nařízení (EU) č. 1291/2013.
2. Na základě závěrů průběžného hodnocení uvedeného v odstavci 1 může Komise jednat v souladu s čl. 4 odst. 6 nebo může přijmout jakékoli jiné vhodné opatření.
3. Do šesti měsíců od likvidace společného podniku ECSEL, avšak nejpozději do dvou let od zahájení postupu likvidace podle článku 26 stanov, provede Komise závěrečné hodnocení společného podniku ECSEL. Výsledky závěrečného hodnocení se předloží Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 12
Absolutorium
Odchylně od čl. 60 odst. 7 a článku 209 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 uděluje absolutorium za plnění rozpočtu společného podniku ECSEL Evropský parlament na základě doporučení Rady v souladu s postupem stanoveným ve finančních pravidlech společného podniku ECSEL.
Článek 13
Následné audity
1. Následné audity výdajů na nepřímé akce provádí společný podnik ECSEL v souladu s článkem 29 nařízení (EU) č. 1291/2013 jako součást nepřímých akcí Horizontu 2020.
2. Komise může rozhodnout, že audity uvedené v odstavci 1 u účastníků, kteří získali financování z prostředků společného podniku ECSEL, provede sama. V tom případě postupuje v souladu s příslušnými pravidly, zejména s nařízeními (EU, Euratom) č. 966/2012, (EU) č. 1290/2013 a (EU) č. 1291/2013.
Článek 14
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Společný podnik ECSEL umožní zaměstnancům Komise a jiným osobám pověřeným společným podnikem nebo Komisí, jakož i Účetnímu dvoru přístup do svých prostor a zařízení a ke všem informacím včetně informací v elektronické podobě, které potřebují k provádění auditů.
2. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět šetření, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (13) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (14) s cílem zjistit, zda v souvislosti s dohodou, rozhodnutím nebo smlouvou financovanými podle tohoto nařízení došlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání poškozujícímu finanční zájmy Unie.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, musí dohody, rozhodnutí a smlouvy vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, jimiž se Komise, společný podnik ECSEL, Účetní dvůr a úřad OLAF výslovně zmocňují k provádění těchto auditů a šetření v souladu s jejich příslušnými pravomocemi.
4. Společný podnik ECSEL prováděním nebo zadáváním vhodných interních a externích kontrol zajistí, aby byly náležitě chráněny finanční zájmy jeho členů.
5. Společný podnik ECSEL přistoupí k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (15). Společný podnik ECSEL přijme nezbytná opatření za účelem usnadnění vnitřního vyšetřování prováděného Evropským úřadem pro boj proti podvodům.
Článek 15
Důvěrnost
Aniž je dotčen článek 16, zajistí společný podnik ECSEL ochranu citlivých informací, jejichž zveřejnění by mohlo poškodit zájmy jeho členů nebo účastníků podílejících se na činnostech společného podniku ECSEL.
Článek 16
Transparentnost
1. Na dokumenty společného podniku ECSEL se použije nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (16).
2. Správní rada společného podniku ECSEL může přijmout praktická opatření k provádění nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Aniž je dotčen článek 10 tohoto nařízení, lze proti rozhodnutím přijatým společným podnikem ECSEL podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 podat stížnost veřejnému ochránci práv za podmínek stanovených v článku 228 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 17
Pravidla pro účast a šíření výsledků
1. Na akce financované společným podnikem ECSEL se použije nařízení (EU) č. 1290/2013. V souladu s uvedeným nařízením je společný podnik ECSEL považován za financující subjekt a poskytuje finanční podporu pro nepřímé akce, jak je stanoveno v čl. 1 písm. a) stanov.
2. Zvláštní kritéria týkající se způsobilosti jednotlivých žadatelů, pokud jde o získání finančních prostředků od států účastnících se podniku ECSEL, mohou určovat příslušné finanční orgány. Tato kritéria by mohla mimo jiné zahrnovat i typ žadatele, včetně právního postavení a předmětu činnosti, podmínky odpovědnosti a životaschopnosti, včetně finančního zdraví, a plnění daňových a sociálních povinností.
3. Jestliže stát účastnící se podniku ECSEL nepověří společný podnik ECSEL poskytováním svých příspěvků účastníkům podílejícím se na nepřímých akcích prostřednictvím grantových dohod s účastníky uzavřených společným podnikem ECSEL, může pro účely poskytování finančních prostředků účastníkům určit zvláštní pravidla týkající se způsobilosti nákladů.
4. Zvláštní kritéria a pravidla uvedená v tomto článku jsou zahrnuta do pracovního plánu.
Článek 18
Podpora ze strany hostitelského státu
Společný podnik ECSEL a stát, kde se nachází jeho sídlo, mohou uzavřít správní dohodu o výsadách a imunitách a další podpoře, jež tento stát společnému podniku ECSEL poskytne.
Článek 19
Zrušení a přechodná ustanovení
1. Nařízení (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008 se zrušují.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, akce zahájené na základě nařízení (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008, včetně ročních prováděcích plánů přijatých na základě uvedených nařízení, se až do svého dokončení nadále řídí uvedenými nařízeními.
3. Kromě příspěvků uvedených v čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 se v období 2014-2017 vyplatí tyto příspěvky na správní náklady společného podniku ECSEL na dokončení akcí zahájených na základě nařízení (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008:
a)
2 050 000 EUR ze strany Unie;
b)
1 430 000 EUR sdružením AENEAS;
c)
975 000 EUR sdružením ARTEMISIA.
Průběžné hodnocení uvedené v čl. 11 odst. 1 tohoto nařízení zahrnuje závěrečné hodnocení společných podniků ENIAC a ARTEMIS v souladu s nařízeními (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008.
4. Výkonnému řediteli jmenovanému na základě nařízení (ES) č. 72/2008 jsou na zbývající část jeho funkčního období přiděleny funkce výkonného ředitele společného podniku ECSEL stanovené tímto nařízením, a to s účinkem od 27. června 2014. Ostatní podmínky smlouvy výkonného ředitele se nemění.
5. Jestliže výkonný ředitel jmenovaný v souladu s odstavcem 4 tohoto článku vykonával své první funkční období, je jmenován na zbývající dobu funkčního období s možností prodloužení funkčního období až o čtyři roky v souladu s čl. 8 odst. 4 stanov. Jestliže výkonný ředitel jmenovaný v souladu s odstavcem 4 vykonával své druhé funkční období, nelze funkční období prodloužit. Výkonný ředitel, jehož funkční období bylo prodlouženo, se na konci svého celkového funkčního období nesmí zúčastnit dalšího výběrového řízení na tutéž pozici.
6. Pracovní smlouva výkonného ředitele jmenovaného na základě nařízení (ES) č. 74/2008 se ukončí před 27. červnem 2014.
7. Aniž jsou dotčeny odstavce 4 a 5, tímto nařízením nejsou dotčena práva a povinnosti zaměstnanců zaměstnaných na základě nařízení (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008. Jejich smlouvy mohou být obnoveny podle tohoto nařízení v souladu se služebním řádem a pracovním řádem a v souladu s rozpočtovými omezeními společného podniku ECSEL.
8. Výkonný ředitel společného podniku ECSEL svolá první zasedání správní rady a rady správních orgánů.
9. Nedohodnou-li se členové společného podniku ENIAC a společného podniku ARTEMIS podle nařízení (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008 jinak, všechna práva a povinnosti včetně aktiv, dluhů či závazků členů společných podniků podle uvedených nařízení se v souladu s tímto nařízením převedou na členy společného podniku ECSEL.
10. Veškeré nevyužité prostředky podle nařízení (ES) č. 72/2008 a (ES) č. 74/2008 se převedou na společný podnik ECSEL. Veškeré částky, které mají uhradit sdružení AENEAS a sdružení ARTEMISIA na úhradu administrativních nákladů společných podniků ENIAC a ARTEMIS za období 2008-2013, se převedou na společný podnik ECSEL v souladu s ujednáními, který budou dohodnuta s Komisí.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. května 2014.


Input:
REGOLAMENTO (UE) N. 610/2013 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 26 giugno 2013
che modifica il regolamento (CE) n. 562/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, che istituisce un codice comunitario relativo al regime di attraversamento delle frontiere da parte delle persone (codice frontiere Schengen), la convenzione di applicazione dell'accordo di Schengen, i regolamenti (CE) n. 1683/95 e (CE) n. 539/2001 del Consiglio e i regolamenti (CE) n. 767/2008 e (CE) n. 810/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 77, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (1),
considerando quanto segue:
(1)
La politica dell’Unione europea nel settore delle frontiere esterne mira a una gestione integrata per garantire un livello elevato e uniforme di controllo e sorveglianza, necessario corollario alla libera circolazione delle persone nell'ambito dell'Unione e componente essenziale di uno spazio di libertà, sicurezza e giustizia. A tal fine, dovrebbero essere istituite norme comuni in materia di criteri e procedure di controllo delle frontiere esterne, tenuto conto delle pressioni specifiche e sproporzionate cui sono sottoposti alcuni Stati membri alle rispettive frontiere esterne. Le norme dovrebbero essere governate dal principio di solidarietà tra Stati membri.
(2)
La libera circolazione delle persone all'interno dello spazio Schengen è stata uno dei maggiori successi dell'integrazione europea. La libertà di circolazione è un diritto fondamentale, le cui condizioni di esercizio sono definite nel trattato sull'Unione europea (TUE) e nel trattato sul funzionamento dell'Unione europea (TFUE) e nella direttiva 2004/38/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, relativa al diritto dei cittadini dell'Unione e dei loro familiari di circolare e di soggiornare liberamente nel territorio degli Stati membri (2).
(3)
L'abolizione dei controlli alle frontiere interne presuppone una piena fiducia reciproca tra gli Stati membri per quanto concerne le rispettive capacità di dare attuazione completa alle misure di accompagnamento che consentono di abolire detti controlli.
(4)
Il 13 ottobre 2006 è entrato in vigore il regolamento (CE) n. 562/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 15 marzo 2006, che istituisce un codice comunitario relativo al regime di attraversamento delle frontiere da parte delle persone (codice frontiere Schengen) (3).
(5)
Dopo vari anni di applicazione pratica è emersa la necessità di apportare alcune modifiche in base all'esperienza pratica degli Stati membri e della Commissione nell'applicazione del regolamento (CE) n. 562/2006, ai risultati delle valutazioni Schengen, alle relazioni e alle richieste degli Stati membri e agli sviluppi del diritto primario e secondario dell'Unione, nonché la necessità di chiarire e definire in modo più efficace i problemi tecnici critici.
(6)
La relazione della Commissione del 21 settembre 2009 sul funzionamento delle disposizioni relative all'apposizione di timbri sui documenti di viaggio dei cittadini di paesi terzi conformemente agli articoli 10 e 11 del regolamento (CE) n. 562/2006, e la relazione della Commissione del 13 ottobre 2010 sull’applicazione del titolo III (Frontiere interne) del regolamento (CE) n. 562/2006, contengono suggerimenti concreti per la modifiche tecniche al regolamento (CE) n. 562/2006.
(7)
Atti legislativi dell'Unione adottati recentemente, in particolare il regolamento (CE) n. 810/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 13 luglio 2009, che istituisce un codice comunitario dei visti (codice dei visti) (4), e la direttiva 2008/115/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 dicembre 2008, recante norme e procedure comuni applicabili negli Stati membri al rimpatrio di cittadini di paesi terzi il cui soggiorno è irregolare (5), rendono necessarie alcune modifiche del regolamento (CE) n. 562/2006.
(8)
Parimenti, dovrebbero essere modificate determinate disposizioni della convenzione di applicazione dell'accordo di Schengen del 14 giugno 1985 tra i governi degli Stati dell'Unione economica del Benelux, della Repubblica federale di Germania e della Repubblica francese, relativo all'eliminazione graduale dei controlli alle frontiere comuni (6) ("convenzione di applicazione dell'accordo di Schengen") per tener conto delle modifiche nel regolamento (CE) n. 562/2006 e dell'attuale situazione giuridica.
(9)
A seguito della causa C-241/05 Nicolae Bot contro Préfet du Val-de-Marne (7) è necessario modificare le regole per il calcolo della durata autorizzata dei soggiorni brevi nell'Unione. Regole chiare, semplici e armonizzate in tutti gli atti giuridici relativi a questa materia andrebbero a beneficio sia dei viaggiatori sia delle autorità competenti in materia di frontiera e di visti. È opportuno pertanto modificare di conseguenza il regolamento (CE) n. 562/2006 e la convenzione di applicazione dell'accordo di Schengen, il regolamento (CE) n. 1683/95 del Consiglio, del 29 maggio 1995, che istituisce un modello uniforme per i visti (8), il regolamento (CE) n. 539/2001 del Consiglio, del 15 marzo 2001, che adotta l'elenco dei paesi terzi i cui cittadini devono essere in possesso del visto all'atto dell'attraversamento delle frontiere esterne e l'elenco dei paesi terzi i cui cittadini sono esenti da tale obbligo (9), il regolamento (CE) n. 767/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 9 luglio 2008, concernente il sistema di informazione visti (VIS) e lo scambio di dati tra Stati membri sui visti per soggiorni di breve durata (regolamento VIS) (10) e il regolamento (CE) n. 810/2009.
(10)
L'adozione del regolamento (UE) n. 1168/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 25 ottobre 2011, recante modifica del regolamento (CE) n. 2007/2004 che istituisce un'Agenzia europea per la gestione della cooperazione operativa alle frontiere esterne degli Stati membri dell'Unione europea (11) (Frontex) ("Agenzia"), migliora la gestione integrata delle frontiere esterne e potenzia ulteriormente il ruolo dell'Agenzia, in linea con l'obiettivo dell'Unione di sviluppare una politica volta alla graduale introduzione del concetto di gestione integrata delle frontiere.
(11)
Al fine di allineare le disposizioni del regolamento (CE) n. 562/2006 al TFUE, dovrebbe essere delegato alla Commissione il potere di adottare atti conformemente all'articolo 290 TFUE riguardo all'adozione di modalità di sorveglianza supplementari e la modifica degli allegati del regolamento (CE) n. 562/2006. È di particolare importanza che durante i lavori preparatori la Commissione svolga adeguate consultazioni, anche a livello di esperti. Nella preparazione e nell'elaborazione degli atti delegati, la Commissione dovrebbe provvedere alla contestuale, tempestiva e appropriata trasmissione dei documenti pertinenti al Parlamento europeo e al Consiglio.
(12)
Poiché l'obiettivo del presente regolamento, vale a dire apportare modifiche tecniche alle attuali disposizioni del regolamento (CE) n. 562/2006 e della convenzione di applicazione dell'accordo di Schengen, nonché dei regolamenti (CE) n. 1683/95, (CE) n. 539/2001, (CE) n. 767/2008 e (CE) n. 810/2009, può essere conseguito solo a livello di Unione, quest'ultima può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 TUE. Il presente regolamento si limita a quanto è necessario per conseguire tale obiettivo in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(13)
Per quanto riguarda l’Islanda e la Norvegia, il presente regolamento costituisce uno sviluppo dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo concluso dal Consiglio dell’Unione europea con la Repubblica d’Islanda e il Regno di Norvegia sulla loro associazione all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (12) che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera A, della decisione 1999/437/CE del Consiglio, del 17 maggio 1999, relativa a talune modalità di applicazione di tale accordo (13).
(14)
Per quanto riguarda la Svizzera, il presente regolamento costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo tra l’Unione europea, la Comunità europea e la Confederazione svizzera riguardante l’associazione di quest’ultima all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (14), che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera A, della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 della decisione 2008/146/CE (15).
(15)
Per quanto riguarda il Liechtenstein, il presente regolamento costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi del protocollo sottoscritto tra l’Unione europea, la Comunità europea, la Confederazione svizzera e il Principato del Liechtenstein sull’adesione del Principato del Liechtenstein all’accordo tra l’Unione europea, la Comunità europea e la Confederazione svizzera riguardante l’associazione della Confederazione svizzera all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (16) che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera A, della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 della decisione 2011/350/UE del Consiglio (17).
(16)
A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo n. 22 sulla posizione della Danimarca, allegato al TUE e al TFUE, la Danimarca non partecipa all'adozione del presente regolamento, non è da esso vincolata, né è soggetta alla sua applicazione. Dato che il presente regolamento si basa sull'acquis di Schengen, la Danimarca decide, ai sensi dell'articolo 4 di tale protocollo, entro un periodo di sei mesi dalla decisione del Consiglio sul presente regolamento, se intende recepirlo nel proprio diritto interno.
(17)
Il presente regolamento costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell'acquis di Schengen a cui il Regno Unito non partecipa, a norma della decisione 2000/365/CE del Consiglio, del 29 maggio 2000, riguardante la richiesta del Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord di partecipare ad alcune disposizioni dell'acquis di Schengen (18); il Regno Unito non partecipa pertanto alla sua adozione, non è da esso vincolato, né è soggetto alla sua applicazione.
(18)
Il presente regolamento costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell'acquis di Schengen a cui l'Irlanda non partecipa, a norma della decisione 2002/192/CE del Consiglio, del 28 febbraio 2002, riguardante la richiesta dell'Irlanda di partecipare ad alcune disposizioni dell'acquis di Schengen (19); l’Irlanda non partecipa pertanto alla sua adozione, non è da esso vincolata, né è soggetta alla sua applicazione,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Modifiche del regolamento (CE) n. 562/2006
Il regolamento (CE) n. 562/2006 è così modificato:
1)
l'articolo 2 è così modificato:
a)
al punto 1, la lettera c) è sostituita dalla seguente:
"c)
i porti marittimi, fluviali e lacustri degli Stati membri per i collegamenti regolari interni effettuati da traghetti;";
b)
il punto 4 è sostituito dal seguente:
"4. "collegamento regolare interno effettuato da traghetto": qualunque collegamento effettuato da traghetto tra gli stessi due o più porti situati sul territorio degli Stati membri senza scalo in porti situati al di fuori di tali territori e comportante il trasporto di persone e veicoli in base ad un orario pubblicato;";
c)
il punto 5 è così modificato:
i)
la parte introduttiva è sostituita dalla seguente:
"5.
"beneficiari del diritto comunitario alla libera circolazione ai sensi del diritto unionale":";
ii)
alla lettera a), il riferimento all'"articolo 17, paragrafo 1," è sostituito dal riferimento all'"articolo 20, paragrafo 1,";
iii)
alla lettera b), il termine "la Comunità" è sostituito dal termine "l'Unione";
d)
al punto 6, il riferimento all'"articolo 17, paragrafo 1," è sostituito dal riferimento all'"articolo 20, paragrafo 1,";
e)
è inserito il punto seguente:
"8 bis. "valico di frontiera condiviso": qualsiasi valico di frontiera situato sul territorio di uno Stato membro o su quello di un paese terzo, in cui guardie di frontiera dello Stato membro e guardie di frontiera del paese terzo effettuano verifiche in uscita e in entrata gli uni dopo gli altri conformemente al relativo diritto nazionale e ai sensi di un accordo bilaterale;";
f)
il punto 15 è sostituito dal seguente:
"15. "permesso di soggiorno":
a)
tutti i permessi di soggiorno rilasciati dagli Stati membri secondo il modello uniforme istituito dal regolamento (CE) n. 1030/2002 del Consiglio, del 13 giugno 2002, che istituisce un modello uniforme per i permessi di soggiorno rilasciati a cittadini di paesi terzi (20), e le carte di soggiorno rilasciate conformemente alla direttiva 2004/38/CE;
b)
qualsiasi altro documento rilasciato da uno Stato membro a cittadini di paesi terzi che autorizzi questi ultimi a soggiornare sul suo territorio, che sia stato oggetto di una comunicazione e di una successiva pubblicazione ai sensi dell'articolo 34, a eccezione:
i)
dei permessi temporanei rilasciati in attesa dell’esame di una prima domanda di permesso di soggiorno ai sensi della lettera a) o di una domanda d’asilo, e
ii)
dei visti rilasciati dagli Stati membri secondo il modello uniforme di cui al regolamento (CE) n. 1683/95 del Consiglio, del 29 maggio 1995, che istituisce un modello uniforme per i visti (21);
g)
è inserito il punto seguente:
"18 bis. "lavoratore offshore": una persona che svolge la propria attività su un'installazione offshore situata nelle acque territoriali degli Stati membri o in una loro zona di sfruttamento economico esclusivo delle risorse marine, quale definita dal diritto marittimo internazionale, e che torna periodicamente per via marittima o aerea nel territorio degli Stati membri;";
2)
all'articolo 3, la lettera a) è sostituita dalla seguente:
"a)
dei diritti dei beneficiari del diritto alla libera circolazione ai sensi del diritto unionale;";
3)
è inserito l'articolo seguente:
"Articolo 3 bis
Diritti fondamentali
In sede di applicazione del presente regolamento, gli Stati membri agiscono nel pieno rispetto del pertinente diritto unionale, compresa la Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea ("Carta dei diritti fondamentali"), del pertinente diritto internazionale, compresa la convenzione relativa allo status dei rifugiati firmata a Ginevra il 28 luglio 1951 ("convenzione di Ginevra"), degli obblighi inerenti all'accesso alla protezione internazionale, in particolare il principio di non-refoulement (non respingimento), e dei diritti fondamentali. Conformemente ai principi generali del diritto unionale, le decisioni adottate ai sensi del presente regolamento devono essere adottate su base individuale.";
4)
all'articolo 4, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
"2. In deroga al paragrafo 1, possono essere previste eccezioni all’obbligo di attraversare le frontiere esterne ai valichi di frontiera e durante gli orari di apertura:
a)
per persone o gruppi di persone, in presenza di una necessità di carattere particolare di attraversamento occasionale delle frontiere esterne al di fuori dei valichi di frontiera o al di fuori degli orari di apertura stabiliti, purché siano in possesso delle autorizzazioni richieste dal diritto nazionale e purché non ostino ragioni di ordine pubblico e di sicurezza interna degli Stati membri. Gli Stati membri possono stabilire regimi specifici in accordi bilaterali. Le eccezioni generali previste dal diritto nazionale e dagli accordi bilaterali sono comunicate alla Commissione a norma dell'articolo 34;
b)
per persone o gruppi di persone in caso di un’imprevista situazione d’emergenza;
c)
conformemente alle norme specifiche di cui agli articoli 18 e 19 in combinato disposto con gli allegati VI e VII.";
5)
l'articolo 5 è così modificato:
a)
il paragrafo 1 è così modificato:
i)
la parte introduttiva è sostituita dalla seguente:
"1. Per soggiorni previsti nel territorio degli Stati membri, la cui durata non sia superiore a 90 giorni su un periodo di 180 giorni, il che comporta di prendere in considerazione il periodo di 180 giorni che precede ogni giorno di soggiorno, le condizioni d'ingresso per i cittadini di paesi terzi sono le seguenti:";
ii)
la lettera a) è sostituita dalla seguente:
"a)
essere in possesso di un documento di viaggio valido che autorizza il titolare ad attraversare la frontiera che soddisfi i seguenti criteri:
i)
la validità è di almeno tre mesi dopo la data prevista per la partenza dal territorio degli Stati membri. In casi di emergenza giustificati, è possibile derogare a tale obbligo;
ii)
è stato rilasciato nel corso dei dieci anni precedenti;";
b)
è inserito il paragrafo seguente:
"1bis. Ai fini dell'applicazione del paragrafo 1, la data d'ingresso è considerata come il primo giorno di soggiorno sul territorio degli Stati membri e la data d'uscita è considerata come l'ultimo giorno di soggiorno sul territorio degli Stati membri. I periodi di soggiorno autorizzati nell'ambito di un permesso di soggiorno o di un visto per soggiorno di lunga durata o di un permesso di soggiorno non sono presi in considerazione nel calcolo della durata di un soggiorno nel territorio degli Stati membri.";
c)
il paragrafo 4 è così modificato:
i)
la lettera a) è sostituita dalla seguente:
"a)
i cittadini di paesi terzi che non soddisfano tutte le condizioni di cui al paragrafo 1, ma che sono in possesso di un permesso di soggiorno o di un visto per soggiorno di lunga durata, sono ammessi a entrare nel territorio degli altri Stati membri ai fini di transito, affinché possano raggiungere il territorio dello Stato membro che ha rilasciato il permesso di soggiorno o il visto per soggiorno di lunga durata, a meno che non figurino nell’elenco nazionale delle persone segnalate dallo Stato membro alle cui frontiere esterne essi si presentano e che tale segnalazione sia accompagnata da istruzioni di respingere o rifiutare il transito;";
ii)
alla lettera b), il primo e il secondo comma sono sostituiti dai seguenti:
"b)
i cittadini di paesi terzi che soddisfano le condizioni di cui al paragrafo 1, salvo la lettera b), e che si presentano alla frontiera possono essere ammessi nel territorio degli Stati membri se è stato loro rilasciato un visto alla frontiera a norma degli articoli 35 e 36 del regolamento (CE) n. 810/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 13 luglio 2009, che istituisce un codice comunitario dei visti (codice dei visti) (22).
Gli Stati membri compilano statistiche sui visti rilasciati alle frontiere conformemente all'articolo 46 del regolamento (CE) n. 810/2009 e al relativo allegato XII.
6)
all'articolo 6, paragrafo 1, il primo comma è sostituito dal seguente:
"1. Le guardie di frontiera esercitano le loro funzioni nel pieno rispetto della dignità umana, in particolare nei casi concernenti persone vulnerabili.";
7)
l'articolo 7 è così modificato:
a)
al paragrafo 2, il secondo, il terzo e il quarto comma sono sostituiti dai seguenti:
"La verifica minima di cui al primo comma costituisce la regola per i beneficiari del diritto alla libera circolazione ai sensi del diritto unionale.
Tuttavia quando effettuano, in modo non sistematico, verifiche minime sui beneficiari del diritto alla libera circolazione ai sensi del diritto unionale, le guardie di frontiera possono consultare banche dati nazionali ed europee per accertarsi che una persona non rappresenti una minaccia reale, attuale e sufficientemente grave per la sicurezza interna, l’ordine pubblico o le relazioni internazionali degli Stati membri oppure una minaccia per la salute pubblica.
Le conseguenze di tali consultazioni non mettono in discussione il diritto d’ingresso dei beneficiari del diritto alla libera circolazione ai sensi del diritto unionale nel territorio dello Stato membro interessato di cui essi godono a norma della direttiva 2004/38/CE";
b)
al paragrafo 5, il primo comma è sostituito dal seguente:
"Fatto salvo il secondo comma, i cittadini di paesi terzi sottoposti a una verifica approfondita in seconda linea sono informati per iscritto, in una lingua loro comprensibile o che si possa ragionevolmente supporre sia loro comprensibile, o in altro modo utile, sull'obiettivo e sulla procedura seguita per effettuare tale verifica.";
c)
il paragrafo 6 è sostituito dal seguente:
"6. Le verifiche sui beneficiari del diritto alla libera circolazione ai sensi del diritto unionale sono effettuate a norma della direttiva 2004/38/CE";
d)
è aggiunto il paragrafo seguente:
"8. In caso d'applicazione dell'articolo 4, paragrafo 2, lettere a) o b), gli Stati membri possono anche prevedere deroghe alle disposizioni stabilite nel presente articolo.";
8)
l'articolo 9 è così modificato:
a)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
"2.
a)
I beneficiari del diritto alla libera circolazione ai sensi del diritto unionale sono autorizzati a servirsi delle corsie indicate dal pannello di cui alla parte A ("UE, SEE, CH") dell’allegato III. Possono altresì servirsi delle corsie indicate dal pannello di cui alla parte B1 ("visto non richiesto") e alla parte B2 ("tutti i passaporti") dell’allegato III.
I cittadini di paesi terzi non tenuti a possedere un visto all'atto dell'attraversamento delle frontiere esterne degli Stati membri conformemente al regolamento (CE) n. 539/2001, e i cittadini di paesi terzi titolari di un permesso di soggiorno o di un visto per soggiorno di lunga durata in corso di validità possono servirsi delle corsie indicate dal pannello di cui alla parte B1 ("visto non richiesto") dell'allegato III del presente regolamento. Possono altresì servirsi delle corsie indicate dal pannello di cui alla parte B2 ("tutti i passaporti") dell'allegato III del presente regolamento.
b)
Tutte le altre persone si servono delle corsie indicate dal pannello di cui alla parte B2 ("tutti i passaporti") dell’allegato III.
Le indicazioni sui pannelli di cui alle lettere a) e b) possono figurare nella o nelle lingue ritenute appropriate da ciascuno Stato membro.
L'allestimento di corsie separate indicate dal pannello di cui alla parte B1 ("visto non richiesto") dell'allegato III non è obbligatorio. Gli Stati membri decidono se utilizzarla o meno e a quali valichi di frontiera in base alle esigenze pratiche.";
b)
il paragrafo 5 è soppresso;
9)
l'articolo 10 è così modificato:
a)
il titolo è sostituito dal seguente: "Apposizione di timbri sui documenti di viaggio";
b)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
"2. È apposto un timbro d’ingresso e di uscita sui documenti di viaggio dei cittadini di paesi terzi familiari di un cittadino dell’Unione ai quali si applica la direttiva 2004/38/CE, ma che non presentano la carta di soggiorno di cui alla richiamata direttiva.
È apposto un timbro d’ingresso e di uscita sui documenti di viaggio dei cittadini di paesi terzi familiari di cittadini di paesi terzi che beneficiano del diritto alla libera circolazione ai sensi del diritto unionale, ma che non presentano la carta di soggiorno di cui alla direttiva 2004/38/CE.";
c)
il paragrafo 3 è così modificato:
i)
al primo comma sono aggiunte le lettere seguenti:
"f)
sui documenti di viaggio dei membri dell'equipaggio di treni passeggeri e treni merci che effettuano collegamenti internazionali;
g)
sui documenti di viaggio dei cittadini di paesi terzi che presentano una carta di soggiorno di cui alla direttiva 2004/38/CE.";
ii)
il secondo comma è sostituto dal seguente:
"Su richiesta di un cittadino di paese terzo è possibile rinunciare, in via eccezionale, all’apposizione del timbro di ingresso o di uscita qualora ciò possa causargli gravi difficoltà. In tal caso l’ingresso o l’uscita sono registrati su un foglio separato con la menzione del nome e del numero di passaporto. Questo foglio è consegnato al cittadino del paese terzo. Le autorità competenti degli Stati membri possono raccogliere statistiche su tali casi eccezionali e possono fornirle alla Commissione.";
10)
l'articolo 11 è così modificato:
a)
il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
"3. Se la presunzione di cui al paragrafo 1 non è confutata, il cittadino di paese terzo può essere rimpatriato conformemente alla direttiva 2008/115/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 dicembre 2008, recante norme e procedure comuni applicabili negli Stati membri al rimpatrio di cittadini di paesi terzi il cui soggiorno è irregolare (23), e al diritto nazionale che rispetta detta direttiva.
b)
è aggiunto il paragrafo seguente:
"4. In caso di mancanza di un timbro d'uscita si applicano mutatis mutandis le pertinenti disposizioni dei paragrafi 1 e 2.";
11)
l'articolo 12 è così modificato:
a)
il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
"1. La sorveglianza si prefigge principalmente lo scopo di impedire l'attraversamento non autorizzato della frontiera, di lottare contro la criminalità transfrontaliera e di adottare misure contro le persone entrate illegalmente. Una persona che ha attraversato illegalmente una frontiera e che non ha il diritto di soggiornare sul territorio dello Stato membro interessato è fermata ed è sottoposta a procedure che rispettano la direttiva 2008/115/CE.";
b)
il paragrafo 5 è sostituito dal seguente:
"5. Alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati conformemente all'articolo 33 riguardo a modalità di sorveglianza supplementari.";
12)
all'articolo 13, il paragrafo 5 è sostituito dal seguente:
"5. Gli Stati membri raccolgono statistiche sul numero di persone respinte, i motivi del respingimento, la cittadinanza delle persone il cui ingresso è stato rifiutato e il tipo di frontiera (terrestre, aerea, marittima) alla quale sono state respinte e le trasmettono annualmente alla Commissione (Eurostat) conformemente al regolamento (CE) n. 862/2007 del Parlamento europeo e del Consiglio, dell'11 luglio 2007, relativo alle statistiche comunitarie in materia di migrazione e di protezione internazionale (24).
13)
all'articolo 15, paragrafo 1, il terzo comma è sostituito dal seguente:
"Gli Stati membri assicurano che le guardie di frontiera siano professionisti specializzati e debitamente formati, tenendo conto della base comune per la formazione delle guardie di frontiera stabilita e sviluppata dall’Agenzia europea per la gestione della cooperazione operativa alle frontiere esterne degli Stati membri, istituita con regolamento (CE) n. 2007/2004 del Consiglio. I programmi comprendono una formazione specializzata ai fini dell'individuazione e della gestione di situazioni che coinvolgono persone vulnerabili quali minori non accompagnati e vittime della tratta di esseri umani. Gli Stati membri, con il sostegno dell'Agenzia, incoraggiano le guardie di frontiera ad apprendere le lingue necessarie per l'esercizio delle loro funzioni.";
14)
all'articolo 18, il secondo comma è sostituito dal seguente:
"Tali norme specifiche possono comportare deroghe agli articoli 4 e 5 e agli articoli da 7 a 13.";
15)
all'articolo 19, il paragrafo 1 è così modificato:
a)
al primo comma sono aggiunte le lettere seguenti:
"g)
servizi di soccorso, polizia e vigili del fuoco e guardie di frontiera;
h)
lavoratori off-shore.";
b)
il secondo comma è sostituito dal seguente:
"Tali norme specifiche possono comportare deroghe agli articoli 4 e 5 e agli articoli da 7 a 13.";
16)
all’articolo 21, la lettera d) è sostituita dalla seguente:
"d)
la possibilità per uno Stato membro di prevedere nel diritto nazionale l'obbligo per i cittadini di paesi terzi di dichiarare la loro presenza sul suo territorio ai sensi dell'articolo 22 della convenzione di Schengen.";
17)
l'articolo 32 è sostituito dal seguente:
"Articolo 32
Modifiche degli allegati
Alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati conformemente all'articolo 33 riguardo alle modifiche degli allegati III, IV e VIII.";
18)
l'articolo 33 è sostituito dal seguente:
"Articolo 33
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare atti delegati è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2. Il potere di adottare atti delegati di cui all'articolo 12, paragrafo 5, e all'articolo 32 è conferito alla Commissione per un periodo indeterminato a decorrere da 19 luglio 2013.
3. La delega di cui all'articolo 12, paragrafo 5, e all'articolo 32 può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio. La decisione di revoca pone fine alla delega dei poteri ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5. L'atto delegato adottato ai sensi dell'articolo 12, paragrafo 5, e dell'articolo 32 entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di due mesi dalla data in cui esso è stato loro notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di due mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.";
19)
all'articolo 34, il paragrafo 1 è così modificato:
a)
la lettera a) è sostituita dalla seguente:
"a)
l'elenco dei permessi di soggiorno, distinguendo fra quelli contemplati dalla lettera a) dell'articolo 2, punto 15, e quelli contemplati dalla lettera b) dell'articolo 2, punto 15, e corredati di un facsimile per i permessi di cui all'articolo 2, punto 15, lettera b). Le carte di soggiorno rilasciate conformemente alla direttiva 2004/38/CE sono appositamente specificate come tali e per le carte di soggiorno che non sono state rilasciate secondo il modello uniforme di cui al regolamento (CE) n. 1030/2002 sono forniti dei facsimile.";
b)
sono aggiunte le lettere seguenti:
"e bis)
le eccezioni alle norme concernenti l'attraversamento delle frontiere esterne di cui all'articolo 4, paragrafo 2, lettera a);
e ter)
le statistiche di cui all'articolo 10, paragrafo 3.";
20)
all'articolo 37, il primo comma è sostituito dal seguente:
"Gli Stati membri notificano alla Commissione le loro disposizioni interne relative all’articolo 21, lettere c) e d), le sanzioni di cui all’articolo 4, paragrafo 3, e gli accordi bilaterali autorizzati dal presente regolamento. Le ulteriori modifiche di tali disposizioni sono notificate entro cinque giorni lavorativi.";
21)
gli allegati III, IV, VI, VII e VIII del regolamento (CE) n. 562/2006 sono modificati conformemente all'allegato I del presente regolamento.
Articolo 2
Modifiche della convenzione di applicazione dell'accordo di Schengen
La convenzione di applicazione dell'accordo di Schengen è così modificata:
1)
all'articolo 18, paragrafo 1, i termini "tre mesi" sono sostituiti dai termini "90 giorni";
2)
l'articolo 20 è così modificato:
a)
al paragrafo 1, i termini "tre mesi nel corso di un periodo di sei mesi a decorrere dalla data del primo ingresso" sono sostituiti dai termini "90 giorni su un periodo di 180 giorni";
b)
al paragrafo 2, i termini "tre mesi" sono sostituiti dai termini "90 giorni";
3)
l'articolo 21 è così modificato:
a)
al paragrafo 1, i termini "tre mesi su un periodo di sei mesi" sono sostituiti dai termini "90 giorni su un periodo di 180 giorni";
b)
il paragrafo 3 è soppresso;
4)
l'articolo 22 è sostituito dal seguente:
"Articolo 22
Gli stranieri entrati regolarmente nel territorio di una delle Parti contraenti possono essere tenuti a dichiarare la loro presenza, alle condizioni fissate da ciascuna Parte contraente, alle autorità competenti della Parte contraente nel cui territorio entrano. Tali stranieri dichiarano la loro presenza o all'ingresso o entro tre giorni lavorativi a decorrere dall'ingresso, a discrezione della Parte contraente nel cui territorio entrano.";
5)
l'articolo 136 è soppresso.
Articolo 3
Modifica del regolamento (CE) n. 1683/95
L'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1683/95 è sostituito dal seguente:
"Articolo 5
Ai fini del presente regolamento, per "visto" s'intende un visto quale definito all'articolo 2, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 810/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 13 luglio 2009, che istituisce un codice comunitario dei visti (codice dei visti) (25).
Articolo 4
Modifiche del regolamento (CE) n. 539/2001
Il regolamento (CE) n. 539/2001 è così modificato:
1)
all'articolo 1, paragrafo 2, il primo comma è sostituito dal seguente:
"I cittadini dei paesi terzi che figurano nell'elenco dell'allegato II sono esentati dall'obbligo di cui al paragrafo 1 per soggiorni la cui durata globale non sia superiore a 90 giorni su un periodo di 180 giorni.";
2)
l'articolo 2 è sostituito dal seguente:
"Articolo 2
Ai fini del presente regolamento, per "visto" s'intende un visto quale definito all'articolo 2, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 810/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 13 luglio 2009, che istituisce un codice comunitario dei visti (codice dei visti) (26).
Articolo 5
Modifica del regolamento (CE) n. 767/2008
All'articolo 12, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 767/2008, il punto iv) è sostituito dal seguente:
"iv)
ha già soggiornato per 90 giorni, nell’arco del periodo di 180 giorni in corso, sul territorio degli Stati membri in virtù di un visto uniforme o di un visto con validità territoriale limitata;".
Articolo 6
Modifiche del regolamento (CE) n. 810/2009
Il regolamento (CE) n. 810/2009 è così modificato:
1)
l'articolo 1, paragrafo 1, è sostituito dal seguente:
"1. Il presente regolamento fissa le procedure e le condizioni per il rilascio del visto di transito o per soggiorni previsti sul territorio degli Stati membri non superiori a 90 giorni su un periodo di 180 giorni.";
2)
all'articolo 2, punto 2, la lettera a) è sostituita dalla seguente:
"a)
del transito o di un soggiorno previsto sul territorio degli Stati membri, la cui durata non sia superiore a 90 giorni su un periodo di 180 giorni;";
3)
all'articolo 25, paragrafo 1, la lettera b) è sostituita dalla seguente:
"b)
quando, per motivi ritenuti giustificati dal consolato, è rilasciato un nuovo visto per un soggiorno durante lo stesso periodo di 180 giorni a un richiedente che, al di là di questo periodo di 180 giorni, ha già utilizzato un visto uniforme o un visto con validità territoriale limitata per un soggiorno di 90 giorni";
4)
all'articolo 32, paragrafo 1, lettera a), il punto iv) è sostituito dal seguente:
"iv)
abbia già soggiornato per 90 giorni nell’arco del periodo di 180 giorni in corso, sul territorio degli Stati membri in virtù di un visto uniforme o di un visto con validità territoriale limitata;";
5)
gli allegati VI, VII e XI del regolamento (CE) n. 810/2009 sono modificati conformemente all'allegato II del presente regolamento.
Articolo 7
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il 19 luglio 2013.
L'articolo 1, paragrafo 5, lettera a), punto i), l'articolo 1, paragrafo 5, lettera b), l'articolo 2, paragrafi 1 e 2, l'articolo 2, paragrafo 3, lettera a), gli articoli 3, 4, 5 e 6, l'allegato I, punto 3, e l'allegato II si applicano a decorrere dal 18 ottobre 2013.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile negli Stati membri conformemente ai trattati.
Fatto a Bruxelles, il 26 giugno 2013


Input:
DEĊIŻJONI TA' IMPLIMENTAZZJONI TAL-KUMMISSJONI
tal-4 ta' Awwissu 2014
li temenda l-Anness I tad-Deċiżjoni 2004/211/KE fir-rigward tal-entrata tal-Kuwajt fil-lista ta' pajjiżi terzi u ta' partijiet mit-territorju tiegħu li minnhom hija awtorizzata l-importazzjoni fl-Unjoni ta' ekwidi ħajjin u ta' semen, ova u embrijoni tal-ispeċi ekwina
(notifikata bid-dokument C(2014) 5440)
(Test b'rilevanza għaż-ŻEE)
(2014/523/UE)
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidrat id-Direttiva tal-Kunsill 92/65/KEE tat-13 ta' Lulju 1992, li tistabbilixxi l-ħtiġijiet dwar saħħa tal-annimali li jirregolaw il-kummerċ ta', u l-importazzjoni fil-Komunità ta' annimali, semen, ova u embrijuni mhux suġġetti għal ħtiġijiet ta' saħħa tal-annimali meħtieġa f'regoli speċifiċi tal-Komunità li hemm referenza għalihom fl-Anness A(I) tad-Direttiva 90/425/KEE (1), u b'mod partikolari l-Artikolu 17(3)(a) tagħha,
Wara li kkunsidrat id-Direttiva tal-Kunsill 2009/156/KE tat-30 ta' Novembru 2009 dwar kundizzjonijiet tas-saħħa tal-annimali li jirregolaw il-moviment u l-importazzjoni minn pajjiżi terzi ta' ekwidi (2), u b'mod partikolari l-Artikolu 12(1) u (4), u l-frażi introduttorja tal-Artikolu 19 u l-punti (a) u (b) tal-Artikolu 19 tagħha,
Billi:
(1)
Id-Direttiva 2009/156/KE tistipula l-kundizzjonijiet tas-saħħa tal-annimali għall-importazzjoni ta' ekwidi ħajjin fl-Unjoni. Hija tipprovdi, fost oħrajn, li l-importazzjonijiet tal-ekwidi fl-Unjoni huma awtorizzati biss minn pajjiżi terzi li ilhom ħielsa mill-glanders għal sitt xhur.
(2)
Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2004/211/KE (3) tistabbilixxi l-lista ta' pajjiżi terzi u ta' partijiet mit-territorju tagħhom li minnhom l-Istati Membri għandhom jawtorizzaw id-dħul temporanju ta' żwiemel irreġistrati, id-dħul mill-ġdid ta' żwiemel irreġistrati wara esportazzjoni temporanja, u l-importazzjoni ta' ekwidi rreġistrati u ekwidi għat-tgħammir u l-produzzjoni, u tistipula l-kundizzjonijiet għall-importazzjoni ta' ekwidi minn pajjiżi terzi.
(3)
Wara li nstab il-glanders fil-Kuwajt fl-2010, il-Kummissjoni, billi adottat id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2010/776/UE (4), issospendiet l-importazzjoni ta' żwiemel irreġistrati mill-Kuwajt. Il-Kuwajt issa ressaq informazzjoni li turi li l-marda inqerdet għalkollox u li minn mindu ġie kkonfermat l-aħħar każ fid-19 ta' Diċembru 2010 is-sorveljanza għaddejja fuq il-popolazzjoni kollha ekwina ma skopriet l-ebda każ ġdid.
(4)
Minħabba li għaddew iktar minn sitt xhur minn wara l-aħħar każ tal-glanders fil-Kuwajt, jixraq li jiġi awtorizzat id-dħul temporanju, id-dħul mill-ġdid wara l-esportazzjoni temporanja, u l-importazzjoni ta' żwiemel irreġistrati minn dak il-pajjiż. Għalhekk, l-entrata għall-Kuwajt fl-Anness I tad-Deċiżjoni 2004/211/KE għandha tiġi emendata skont dan.
(5)
L-Anness I tad-Deċiżjoni 2004/211/KE għandu għalhekk jiġi emendat skont dan.
(6)
Il-miżuri stipulati f'din id-Deċiżjoni huma skont l-opinjoni tal-Kumitat Permanenti dwar il-Pjanti, l-Annimali, l-Ikel u l-Għalf,
ADOTTAT DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Fl-Anness I tad-Deċiżjoni 2004/211/KE l-entrata għall-Kuwajt tinbidel b'dan li ġej:
“KW
Il-Kuwajt
KW-0
Il-pajjiż kollu
E
X
X
X
-
-
-
-
-
-”
Artikolu 2
Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lill-Istati Membri.
Magħmul fi Brussell, l-4 ta' Awwissu 2014.


Input:
NÕUKOGU OTSUS 2013/368/ÜVJP,
9. juuli 2013,
millega muudetakse otsust 2012/392/ÜVJP, mis käsitleb Euroopa Liidu ÜJKP missiooni Nigeris (EUCAP Sahel Niger)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 28, artikli 42 lõiget 4 ja artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu võttis 16. juulil 2012 vastu otsuse 2012/392/ÜVJP (1), mis kaotab kehtivuse 15. juulil 2014.
(2)
Praegune lähtesumma katab ajavahemiku kuni 15. juulini 2013.
(3)
Otsust 2012/392/ÜVJP tuleks seetõttu muuta, et lisada lähtesumma, mis hõlmab ajavahemikku kuni 31. oktoobrini 2013.
(4)
Missioon viiakse läbi olukorras, mis võib halveneda ja takistada aluslepingu artiklis 21 sätestatud liidu välistegevuse eesmärkide saavutamist,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Otsuse 2012/392/ÜVJP artikli 13 lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. EUCAP Sahel Nigeri tegevusega seonduvate kulutuste katmiseks ettenähtud lähtesumma kuni 31. oktoobrini 2013 on 8 700 000 eurot. Järgnevaks ajavahemikuks määratava lähtesumma otsustab nõukogu.”
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.
Brüssel, 9. juuli 2013


Input:
REGLAMENTO (UE) No 1273/2013 DE LA COMISIÓN
de 6 de diciembre de 2013
por el que se modifica el Reglamento (UE) no 454/2011 relativo a la especificación técnica de interoperabilidad correspondiente al subsistema «aplicaciones telemáticas para los servicios de viajeros» del sistema ferroviario transeuropeo
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 2008/57/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 17 de junio de 2008, sobre la interoperabilidad del sistema ferroviario dentro de la Comunidad (1), y, en particular, su artículo 6, apartado 1,
Considerando lo siguiente:
(1)
El artículo 7 del Reglamento (UE) no 454/2011 de la Comisión, de 5 de mayo de 2011, relativo a la especificación técnica de interoperabilidad correspondiente al subsistema «aplicaciones telemáticas para los servicios de viajeros» del sistema ferroviario transeuropeo (2) (en lo sucesivo denominada «ETI APV») establece que para la modificación del Reglamento se tengan en cuenta los resultados de la fase 1, expuesta en el punto 7.2 del anexo I.
(2)
El punto 7.2.2.2 del anexo I del Reglamento ETI APV dispone que la Agencia Ferroviaria Europea (en lo sucesivo denominada «la Agencia») debe evaluar las prestaciones contractuales entregadas por las partes interesadas en materia de tecnologías de la información (TI), gobernanza y programa director, con el fin de determinar si se han conseguido los objetivos perseguidos en la fase 1.
(3)
La Comisión ha recibido de la Agencia la recomendación ERA/REC/09-2012/INT de 31 de octubre de 2012, que incluye una serie de proyectos de modificación de la ETI APV.
(4)
El Comité Director establecido con arreglo al punto 7.2.1 de la ETI APV ha debatido la recomendación de la Agencia y, en particular, la naturaleza jurídica de las prestaciones contractuales de la fase 1. En este contexto, ha decidido modificar la naturaleza jurídica de algunas especificaciones de TI, que pasan a ser guías de aplicación.
(5)
Por lo tanto, procede modificar en consecuencia el Reglamento (UE) no 454/2011.
(6)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité establecido de conformidad con el artículo 29, apartado 1, de la Directiva 2008/57/CE.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (UE) no 454/2011 queda modificado como sigue:
a)
el artículo 4 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 4
Las empresas ferroviarias, los administradores de infraestructuras, los administradores de estaciones, los proveedores de billetes y la Agencia contribuirán a los trabajos de la fase 2, expuestos en el punto 7.3 del anexo I, con la aportación de información funcional y técnica y de su propia experiencia.»;
b)
el artículo 5 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 5
Los organismos representativos del sector ferroviario que operen a escala europea, considerados en el artículo 3, apartado 2, del Reglamento (CE) no 881/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo (3), junto con un representante de los proveedores de billetes y un representante de los viajeros europeos, proseguirán el desarrollo del subsistema relativo a las aplicaciones telemáticas para los servicios de viajeros, tal como se especifica en el punto 7.3 del anexo I. La Agencia publicará las prestaciones contractuales de la fase 1 (guías de aplicación, arquitectura, gobernanza y programa director) en su página web.
(3) DO L 164 de 30.4.2004, p. 1.»;"
c)
el artículo 6 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 6
Los Estados miembros velarán por que todas las empresas ferroviarias, los administradores de infraestructuras, los administradores de estaciones y los proveedores de billetes estén informados del presente Reglamento y designarán un punto de contacto nacional para el seguimiento de su implementación. La función de los puntos de contacto nacionales se describe en el anexo VI.»;
d)
el artículo 7 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 7
1. Para la modificación del Reglamento se tendrán en cuenta los resultados de la fase 2 expuesta en el punto 7.3 del anexo I.
2. La Agencia modificará el documento técnico B.60 (Arquitectura) tomando en consideración los resultados de la fase 1 y aplicando el procedimiento establecido en el artículo 3.».
Artículo 2
Los anexos del Reglamento (UE) no 454/2011 quedan modificados tal como se indica en el anexo del presente Reglamento.
Artículo 3
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro de conformidad con los Tratados.
Hecho en Bruselas, el 6 de diciembre de 2013.


Input:
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 110/2013 DE LA COMMISSION
du 6 février 2013
portant enregistrement d’une dénomination au registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées [Gruyère (IGP)]
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (UE) no 1151/2012 du Parlement européen et du Conseil du 21 novembre 2012 relatif aux systèmes de qualité applicables aux produits agricoles et aux denrées alimentaires (1), et notamment son article 52, paragraphe 3, point b),
considérant ce qui suit:
(1)
Conformément à l’article 6, paragraphe 2, du règlement (CE) no 510/2006 du Conseil du 20 mars 2006 relatif à la protection des indications géographiques et des appellations d’origine des produits agricoles et des denrées alimentaires (2), la demande de la France pour l’enregistrement de la dénomination «Gruyère» en tant qu’indication géographique protégée (IGP) a fait l’objet d’une publication au Journal officiel de l’Union européenne (3).
(2)
L’Australie, la Nouvelle-Zélande ainsi que l’US Dairy Export Council en association avec la National Milk Producers Federation des États-Unis se sont déclarés opposés à cet enregistrement conformément à l’article 7, paragraphe 2, du règlement (CE) no 510/2006. Ces oppositions ont été jugées recevables sur la base de l’article 7, paragraphe 3, dudit règlement.
(3)
Les déclarations d’opposition portaient sur le non-respect des conditions énoncées à l’article 2 du règlement (CE) no 510/2006, en particulier en ce qui concerne le fait que la dénomination ne fait pas référence à un lieu géographique. Le caractère générique de la dénomination et le préjudice porté aux dénominations, aux marques commerciales ou aux produits commercialisés légalement depuis au moins cinq ans avant la date de publication prévue à l’article 6, paragraphe 2, étaient aussi invoqués. Il était également indiqué dans les déclarations d’opposition que l’enregistrement de la dénomination en question serait incompatible avec les dispositions de l’article 3, paragraphe 3, du règlement (CE) no 510/2006.
(4)
Par lettres du 23 mai 2011, la Commission a invité la France et les parties opposées à l’enregistrement à rechercher un accord entre elles.
(5)
Étant donné qu’aucun accord n’est intervenu endéans les délais prévus, il convient que la Commission adopte une décision.
(6)
En ce qui concerne l’allégation de non-conformité de la dénomination «Gruyère» au regard de l’article 2 du règlement (CE) no 510/2006, il convient de préciser que cette dénomination constitue une dénomination traditionnelle au sens de l’article 2, paragraphe 2, du règlement (CE) no 510/2006, et est susceptible, partant, d’être enregistrée.
(7)
Les opposants ont fait valoir plusieurs indices qui, selon eux, permettraient d’établir que la dénomination en cause serait générique. Il est toutefois patent que l’inclusion d’un terme donné à l’annexe B de la convention de Stresa de 1951 n’implique pas que le terme considéré soit devenu ipso facto générique. Les codes tarifaires ou d’autres dispositions analogues relatives à la dénomination «Gruyère» revêtent quant à eux une finalité spécifiquement douanière et ne sont, dès lors, nullement pertinentes eu égard à la protection de droits de propriété intellectuelle ou à la protection des consommateurs. En outre, les données transmises relatives notamment à la production de «Gruyère» hors de l’Union européenne ne sont pas pertinentes compte tenu du principe de territorialité, en vertu duquel le caractère générique doit être évalué par rapport au territoire de l’Union.
(8)
L’enregistrement des dénominations homonymes est permis à condition que la dénomination postérieure soit, dans les faits, suffisamment différenciée de celle faisant déjà l’objet d’une protection. Conformément à la déclaration commune annexée à l’accord entre l’Union européenne et la Suisse sur les indications géographiques (4), la France et la Suisse ont, dans cette optique, été consultées afin d’identifier les mesures d’étiquetage additionnelles requises en vue d’éviter d’induire en erreur le consommateur.
(9)
Il est apparu nécessaire, à la suite des consultations en cause, que sur les étiquettes, le pays d’origine - en l’occurrence la France - soit indiqué dans le même champ visuel que la dénomination «Gruyère», et ce dans des caractères de même taille que ceux utilisés pour cette dénomination. En outre, l’utilisation, sur les étiquettes, de tout drapeau, emblème, signe ou autre représentation graphique devrait être interdite si elle est susceptible d’induire les consommateurs en erreur, notamment sur les caractéristiques, l’origine ou la provenance du produit.
(10)
À la lumière de ces éléments, il y a donc lieu d’inscrire la dénomination «Gruyère» au «registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées».
(11)
L’octroi ainsi que la durée de la période transitoire quinquennale visée à l’article 8, paragraphe 3, de l’accord entre l’Union européenne et la Suisse n’est pas remis en cause du fait de l’enregistrement de la dénomination «Gruyère» pour la France au titre du présent règlement.
(12)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité permanent des indications géographiques et des appellations d’origine protégées,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
La dénomination figurant à l’annexe du présent règlement est enregistrée.
Article 2
Les étiquettes portant la dénomination figurant à l’annexe du présent règlement indiquent le pays d’origine concerné dans le même champ visuel, et en caractères de même taille que ceux de la dénomination.
L’utilisation, sur les étiquettes, de tout drapeau, emblème, signe ou autre représentation graphique susceptible d’induire les consommateurs en erreur, notamment sur les caractéristiques, l’origine ou la provenance du produit, est interdite.
Article 3
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 6 février 2013.


Input:
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 820/2014
ze dne 24. července 2014,
kterým se stanoví zákaz rybolovu mníka mořského ve vodách Unie a v mezinárodních vodách oblasti V plavidly plujícími pod vlajkou Francie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky (1), a zejména na čl. 36 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (EU) č. 43/2014 (2) stanoví kvóty na rok 2014.
(2)
Podle informací, jež Komise obdržela, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2014.
(3)
Rybolov uvedené populace je proto nutné zakázat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená na rok 2014 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze. Po tomto datu se zejména zakazuje úlovky z uvedené populace odlovené těmito plavidly uchovávat na palubě, přemísťovat, překládat nebo vykládat.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. července 2014.