Input:
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 515/2014/EU RENDELETE
(2014. április 16.)
a Belső Biztonsági Alap részét képező, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszköz létrehozásáról és az 574/2007/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás (3) keretében,
mivel:
(1)
Az Unió azon célját, hogy biztosítsa a magas szintű biztonságot egy olyan térségben, amely a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapul az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 67. cikkének (3) bekezdése értelmében, többek között a belső határok személyek általi átlépését, valamint a külső határokon a határellenőrzéseket és a közös vízumpolitikát egy, a jogszerű utazás megkönnyítését és az illegális bevándorlás kezelését célzó, az adatcserét és a helyzet átfogó felismerését lehetővé tevő összehangolt többrétegű rendszer részéként, közös intézkedések révén kell elérni.
(2)
Az Uniónak sokkal egységesebb megközelítést kell alkalmaznia a migrációkezelésének belső és külső szempontjai, valamint a belső biztonság tekintetében, valamint összhangot kell teremtenie az illegális bevándorlás elleni küzdelem és a külső uniós határok biztonságának javítása között, továbbá szorosabb együttműködésre és párbeszédre kell törekednie a harmadik országokkal az illegális bevándorlás kezelése és a jogszerű migráció elősegítése céljából.
(3)
A migrációs nyomás és menedékkérelmek nyomán felmerülő kérdésekre, valamint az Unió külső határainak igazgatására vonatkozóan integrált megközelítést kell kialakítani, költségvetést és megfelelő erőforrásokat biztosítva ahhoz, hogy a veszélyhelyzetek kezelése az emberi jogok tiszteletben tartása és a tagállamok közötti szolidaritás szellemében valósuljon meg, a nemzeti feladatokról nem megfeledkezve, illetve a feladatok egyértelmű megosztása mellett.
(4)
A Tanács által 2010 februárjában elfogadott az Európai Unió belső biztonsági stratégiája (a továbbiakban: a belső biztonsági stratégia) közös menetrendet írt elő e közös biztonsági kihívások kezelésére. A stratégia alapelveit és iránymutatásait a Bizottság „Az EU belső biztonsági stratégiájának megvalósítása” című 2010. novemberi közleménye konkrét intézkedésekre ülteti át azáltal, hogy megjelöl öt stratégiai célkitűzést: a nemzetközi bűnözői hálózatok felgöngyölítése; a terrorizmus megelőzése, a radikalizálódás és a tagtoborzás kezelése; a virtuális tér biztonságának növelése a polgárok és a vállalkozások számára; a biztonság megerősítése a határigazgatás útján és Európa válságokkal és katasztrófákkal szembeni ellenálló képességének javítása.
(5)
A belső biztonsági stratégia szerint a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülése olyan célkitűzések, amelyeket párhuzamosan kell megvalósítani, a biztonságot pedig - a szabadság és a jog érvényesülésének megvalósulása érdekében - mindenkor a Szerződések elveivel, a jogállamisággal és az Unió alapvető jogi kötelezettségeivel összhangban kell elérni.
(6)
A tagállamok közötti szolidaritást, a feladatmegosztás egyértelműségét, az alapvető szabadságjogok, az emberi jogok és a jogállamiság tiszteletben tartását, valamint a globális megközelítésre és a külső biztonsággal való kapcsolatra fektetett hangsúlyt, továbbá az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 21. cikkében megállapított uniós külpolitikai célkitűzésekkel való összhangot és koherenciát a belső biztonsági stratégia végrehajtását irányító kulcsfontosságú elveknek kell tekinteni.
(7)
A belső biztonsági stratégia végrehajtásának előmozdítása és a stratégia gyakorlati megvalósulása érdekében a tagállamok számára a Belső Biztonsági Alap (az alap) létrehozásával megfelelő uniós pénzügyi támogatást kell biztosítani.
(8)
Az EUMSZ V. címét érintő jogi sajátosságok miatt az alapot jogilag nem lehet egységes pénzügyi eszközként létrehozni. Az alapot tehát a belső biztonság területén megvalósuló uniós támogatás átfogó pénzügyi kereteként kell létrehozni, amely magában foglalja az e rendelet alapján létrehozott, a külső határok és a vízumügy pénzügyi támogatására szolgáló eszközt (a továbbiakban: az eszköz), valamint az 513/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) által létrehozott, a rendőrségi együttműködés, a bűnözés megelőzése és az ellene folytatott küzdelem, illetve a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszközt. Ezt az átfogó pénzügyi keretet kiegészíti az 514/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5), amelyre e rendelet a programozásról, a pénzügyi irányításról, az irányításról és a kontrollról, a záróelszámolásról, a programok lezárásáról és a jelentéstételről, valamint az értékelésről szóló szabályok tekintetében utal.
(9)
Az új, kétpilléres, a belügyek területét finanszírozó struktúra hozzájárul az említett terület finanszírozásának egyszerűsítéséhez, racionalizálásához, konszolidálásához és átláthatóságához. Más alapokkal és programokkal szinergiára, konzisztenciára és kiegészítő jellegre kell törekedni, beleértve a közös célkitűzések finanszírozásának biztosítását is. Azonban el kell kerülni a különféle finanszírozási eszközök közötti átfedéseket.
(10)
Az e rendeletben meghatározott általános és egyedi célok teljesítése érdekében az alapnak figyelembe kell vennie a fokozott rugalmasságra és egyszerűségre mutatkozó igényt, és ugyanakkor tiszteletben kell tartania a kiszámíthatóságra vonatkozó követelményeket és biztosítania kell a források tisztességes és átlátható elosztását.
(11)
Az alap végrehajtásának alapelve az intézkedések hatékonysága és a kiadások minősége. Az alapot továbbá a lehető leghatékonyabban és leginkább felhasználóbarát módon kell végrehajtani.
(12)
Az alapnak különös figyelmet kell fordítania a földrajzi elhelyezkedésükből adódó migrációs áramlásokból eredően aránytalan terhekkel szembesülő tagállamokra.
(13)
A tagállamok és az Unió között megvalósuló szolidaritás és felelősségmegosztás alapvető eleme a külső határok igazgatására vonatkozó közös szakpolitikának.
(14)
Az alapnak pénzügyi támogatással kell szolidaritást kifejeznie a külső határokra vonatkozó schengeni vívmányokat már teljes körűen alkalmazó, vagy erre készülő tagállamok felé, és azt a tagállamoknak a külső határok igazgatására vonatkozó közös uniós szakpolitika szolgálatában kell felhasználniuk.
(15)
Az alap általános célkitűzésének teljesítéséhez való hozzájárulás érdekében a tagállamoknak biztosítani kell, hogy nemzeti programjaik foglalkozzanak az eszköz egyedi célkitűzéseivel, és hogy a forrásokat a kihívásokkal és az igényekkel arányosan osszák el a célkitűzések között, amely elosztás biztosítja e célkitűzések teljesíthetőségét. Amennyiben egy nemzeti program nem foglalkozik az egyedi célkitűzések valamelyikével, vagy az előirányzat a nemzeti programok e rendeletben meghatározott egyes célkitűzései esetében a minimális százalékarány alatt van, az érintett tagállamnak indokolást kell készíteni a programon belül.
(16)
Az eszköz valamennyi egyedi célkitűzésére vonatkozóan közös mutatókat kell kialakítani az alap eredményeinek mérése céljából. Az egyedi célkitűzések teljesülésének közös mutatók révén történő mérése nem teszi kötelezővé az e mutatókhoz kapcsolódó intézkedések végrehajtását.
(17)
A tagállamok részvétele nem eshet egybe olyan ideiglenes uniós eszközben történő részvétellel, amely többek között abban támogatja a kedvezményezett tagállamokat, hogy, többek között, finanszírozni tudják a határokra, a vízumpolitikára és a külső határellenőrzésre vonatkozó schengeni vívmányok végrehajtása érdekében az Európai Unió új külső határain végzett intézkedéseket.
(18)
Az eszköznek az 574/2007 európai parlamenti és tanácsi határozat (6) által létrehozott 2007-2013 közötti időszakra vonatkozó Külső Határok Alap segítségével kialakított kapacitásépítési folyamatra kell épülnie, és azt az új fejlesztések figyelembevételével ki kell bővítenie.
(19)
Amikor a határrendészetről és a vízumpolitikáról szóló schengeni vívmányokkal összhangban feladatokat hajtanak végre a külső határokon és a konzulátusokon, a tagállamok valamennyi másik, a schengeni térségbe tartozó tagállam érdekében és nevében végeznek tevékenységet, így az Unió számára közszolgáltatást nyújtanak. Az eszköznek hozzá kell járulnia a határellenőrzésekhez és a vízumpolitikához kapcsolódó működési költségek támogatásához, és lehetővé kell tennie a tagállamok számára, hogy fenntartsák e mindenki számára végzett szolgáltatáshoz létfontosságú kapacitásaikat. Az ilyen támogatás az eszköz hatálya alá tartozó célkitűzésekhez kapcsolódó kiválasztott egyedi költségek teljes körű visszatérítéséből áll, és a nemzeti programok szerves részét kell képeznie.
(20)
Az eszköznek ki kell egészítenie és meg kell erősítenie a 2007/2004/EK tanácsi rendelettel (7) létrehozott, az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség (a továbbiakban: a Frontex Ügynökség) égisze alatt kidolgozott operatív együttműködés fejlesztését célzó tevékenységeket, beleértve az 1168/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) által bevezetett módosításokból eredő új tevékenységeket, ezáltal újra megerősítve az azon tagállamok közötti szolidaritást, amelyek a schengeni térség egésze érdekében és nevében külső határellenőrzést végeznek. Ez többek között azt jelenti, hogy a nemzeti programok kialakításakor a tagállamoknak figyelembe kell venniük a Frontex Ügynökség által kifejlesztett elemzési eszközöket és műveleti és technikai iránymutatásokat, valamint képzési terveket, nevezetesen a határőrök képzésének közös alaptantervét, amely magában foglalja az alapvető jogokra és a nemzetközi védelemhez való hozzáférésre vonatkozó ismereteket is. Annak érdekében, hogy a Frontex Ügynökség feladata és a tagállamok által a külső határok ellenőrzése és őrizete tekintetében vállalt felelősségek kiegészítsék egymást, valamint az összhang és a költséghatékonyság biztosítása céljából a Bizottságnak konzultálnia kell a Frontex Ügynökséggel a tagállamok által benyújtott nemzeti programok tervezetéről és különösen a működési támogatás keretében finanszírozott tevékenységekről.
(21)
Az eszközt az Európai Unió Alapjogi Chartájában szereplő jogoknak és alapvető elveknek, valamint az Unió nemzetközi kötelezettségeinek maradéktalanul megfelelve kell végrehajtani, a menedékjogra és a nemzetközi védelemre vonatkozó egyes rendelkezések végrehajtásának sérelme nélkül.
(22)
Az egységes és magas színvonalú külső határellenőrzés létfontosságú a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség megerősítéséhez. Összhangban a közös uniós előírásokkal, az eszköznek a külső határok igazgatásával kapcsolatos, a négylépcsős belépés-ellenőrzési modellel összhangban végrehajtandó intézkedéseket kell támogatnia, amelyek magukban foglalják a harmadik országokban végrehajtott intézkedéseket, a szomszédos országokkal való együttműködést, a határellenőrzési intézkedéseket és a szabad mozgás térségében végrehajtott intézkedéseket az illegális bevándorlás és a határon átnyúló bűncselekmények megakadályozása érdekében a schengeni térségben.
(23)
Az EUSZ 3. cikke értelmében az eszköznek azokat a tevékenységeket kell támogatnia, amelyek biztosítják a külső határokon a veszélyeztetett gyermekek védelmét. Különösen, az intézkedések végrehajtásakor a tagállamoknak, amennyiben lehetséges, különös figyelmet kell fordítaniuk a veszélyeztetett személyek személyazonosságának megállapítására, a részükre történő azonnali segítségnyújtásra és a védelmi szolgálatoknak való átadásukra, különös tekintettel a gyermekekre és a kísérő nélküli kiskorúakra.
(24)
A belső biztonsági stratégia keretében az egységes és magas színvonalú külső határellenőrzés biztosítása, valamint a külső határokon keresztül zajló jogszerű utazás elősegítése érdekében az eszköz hozzájárul a közös integrált európai határigazgatási rendszer kialakításához. Ez a rendszer kiterjed a tagállamoknak a Frontex Ügynökséggel, harmadik országokkal és szükség esetén többek között egyéb szereplőkkel, különösen az Europollal és a nagyléptékű IT-rendszerek operatív irányításáért felelős ügynökséggel együttműködve eljáró illetékes hatóságai által az Unió négyszintű határbiztonsági modelljét és integrált kockázatelemzését felhasználva hozott valamennyi, a szakpolitikára, jogszabályokra, rendszeres együttműködésre, a terhek megosztására, a mindenkori helyzet értékelésére és az illegális bevándorlók belépési pontjait érintő változó körülményekre, továbbá a személyi állományra, eszközökre és technológiára vonatkozó intézkedésre.
(25)
A 2003-as csatlakozási okmány 5. jegyzőkönyvével összhangban, amely a személyeknek a kalinyingrádi régió és az Orosz Föderáció egyéb részei közötti, szárazföldi úton történő átutazására vonatkozik, az eszköznek viselnie kell bármely olyan többletköltséget, amely a közösségi vívmányok ilyen átutazásra meghatározott különös rendelkezéseinek, azaz a 693/2003/EK tanácsi rendelet (9) és a 694/2003/EK tanácsi rendelet (10) végrehajtásából ered. Az elmaradt díjakért nyújtott pénzügyi támogatás folytatását ugyanakkor az Unió és az Orosz Föderáció közötti vízumszabályozástól kell függővé tenni.
(26)
Az eszköznek támogatnia kell a vízumpolitika és az egyéb határátlépés előtti tevékenységek terén hozott nemzeti intézkedéseket és tagállami együttműködést, amelyek a külső határellenőrzéseket megelőzően zajlanak a Vízuminformációs Rendszer (VIS) teljes körű felhasználásával. A tagállamok szolgálatai által harmadik országokban szervezett tevékenységek hatékony igazgatása a közös vízumpolitika érdekét szolgálja egy olyan sokrétegű rendszer részeként, amelynek célja az Unió részéről a jogszerű utazás megkönnyítése és az illegális bevándorlás kezelése, és amely szerves része a közös integrált határigazgatási rendszernek.
(27)
Emellett az eszköznek a közös integrált határigazgatási rendszer fejlesztésének részeként támogatnia kell a schengeni országok területén minden olyan intézkedést, amely megerősíti a schengeni térség általános működését.
(28)
Az eszköznek emellett támogatnia kell olyan uniós IT-rendszerek fejlesztését a meglévő és/vagy új rendszerek alapján, amelyek eszközöket nyújtanak a tagállamok számára ahhoz, hogy hatékonyabban kezeljék a harmadik országok állampolgárainak határokat keresztező mozgását, és hogy biztosítani tudják az utazók jobb azonosítását és ellenőrzését, ezáltal megkönnyítve az utazást és fokozva a határok biztonságát. Ennek érdekében, összhangban az uniós belső biztonság terén alkalmazandó információkezelési stratégiával létre kell hozni egy programot, amelynek célja az ilyen rendszerek központi és nemzeti elemeivel kapcsolatos fejlesztési költségek fedezése, és a technikai egységesség, az egyéb uniós IT-rendszerekkel kialakított interoperabilitást, a költségtakarékosság, valamint a zökkenőmentes végrehajtás biztosítása a tagállamokban. Az említett IT-rendszereknek meg kell felelniük az alapvető jogoknak, köztük a személyes adatok védelmének.
(29)
Az említett rendszer megfelelő működésének biztosítása érdekében a tagállamoknak biztosítaniuk kell a szükséges pénzügyi támogatást az 1052/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) által létrehozott európai határőrizeti rendszer (Eurosur) számára.
(30)
Az előre nem látható migrációs nyomás és a határbiztonságot érintő kockázatok haladéktalan kezelése érdekében lehetőséget kell biztosítani arra, hogy sürgősségi segítségnyújtást nyújtsanak az 514/2014/EU rendelettel összhangban.
(31)
Emellett a schengeni térség egészére kiterjedő fokozott szolidaritás érdekében, amennyiben - különösen schengeni értékelést követően - gyenge pontokat vagy lehetséges kockázatokat azonosítanak, az érintett tagállamnak az ügyet megfelelően figyelemmel kell kísérnie, prioritási sorrend szerint felhasználva a nemzeti programjai szerinti forrásokat, amennyiben lehetséges, kiegészítve a sürgősségi segítségnyújtást intézkedéseit.
(32)
A szolidaritás és a felelősség megosztásának megerősítése érdekében a tagállamokat ösztönözni kell arra, hogy a nemzeti programjaik számára rendelkezésre álló források egy részét az Unió által meghatározott prioritásokra használják fel, például a Frontex Ügynökség számára szükséges technikai eszközök beszerzésére, valamint az uniós konzuli együttműködés fejlesztésére. Fontos az uniós támogatások hatásának maximalizálása a köz- és magán pénzügyi források mobilizálásával, egyesítésével és megtöbbszörözésével. Az uniós költségvetést igénybe vevő innovatív finanszírozási eszközök és mechanizmusok esetében biztosítani kell a lehető legnagyobb mértékű átláthatóságot, elszámoltathatóságot és demokratikus ellenőrzést.
(33)
A schengeni vívmányok schengeni térségben való alkalmazásának biztosítása érdekében az 1053/2013/EU tanácsi rendelet (12) végrehajtását az eszköz keretében is támogatni kell, hiszen az alapvető eszköz az uniós szakpolitikák végrehajtásának megkönnyítésére a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségben a külső határok magas szintű védelmének és a schengeni térségen belül az ellenőrzések elmaradásának biztosításával.
(34)
A Külső Határok Alap és a SIS II és VIS fejlesztése kapcsán szerzett tapasztalatok fényében a források esetleges átcsoportosítása kapcsán helyesnek tűnik lehetővé tenni bizonyos fokú rugalmasságot az eszköz keretében követett célkitűzések különböző végrehajtási módjai között, azon elv sérelme nélkül, amely szerint a programok számára a kezdettől fogva biztosítani kell a kritikus tömeget és a pénzügyi stabilitást, a tagállamok számára a működési támogatást, és mindezt az Európai Parlament és a Tanács ellenőrzésének sérelme nélkül.
(35)
Ehhez hasonlóan az Unió számára továbbra is rendelkezésre álló intézkedések (uniós intézkedések) alkalmazási körét és a források felső határát ki kell terjeszteni annak érdekében, hogy fokozzák az Unió képességét arra, hogy egy adott költségvetési évben az Unió egésze érdekében több tevékenységet fejtsen ki a külső határok igazgatása és a közös vízumpolitika területén, amikor és amennyiben erre igény mutatkozik. Az ilyen uniós intézkedések kiterjednek a tanulmányokra és kísérleti projektekre, a külső határok igazgatása és a közös vízumpolitika és alkalmazása előremozdítása érdekében, a határőrök képzésére az emberi jogok tiszteletben tartása terén, továbbá a harmadik országokban alkalmazott intézkedésekre és megállapodásokra, az ilyen országokból származó migrációs nyomás kezelése céljából, annak érdekében, hogy az Unióban irányuló migrációs áramlásokat optimálisan kezeljék, valamint hatékonyan szervezzék meg a kapcsolódó feladatokat a külső határokon és a konzulátusokon.
(36)
Az eszköz révén támogatott harmadik országbeli vagy azzal összefüggő intézkedéseket az egyéb - földrajzi és tematikus - uniós külső segítségnyújtási eszközök által támogatott, Unión kívüli intézkedésekkel szinergiában és összhangban kell meghozni. Az ilyen intézkedések végrehajtása során különösen törekedni kell a teljes összhangra az Unió külső fellépéseinek alapelveivel és általános célkitűzéseivel, valamint a szóban forgó országgal vagy régióval kapcsolatos külpolitikával. Az ilyen intézkedések nem lehetnek közvetlenül fejlesztésorientáltak és azoknak szükség esetén ki kell egészíteniük az Unió külső segélyezési eszközein keresztül nyújtott pénzügyi támogatást. Törekedni kell emellett az összhangra az Unió humanitárius politikájával, különösen a sürgősségi segítségnyújtást szolgáló intézkedések végrehajtása tekintetében.
(37)
Az Uniós költségvetésből származó finanszírozásnak olyan tevékenységekre kell koncentrálnia, amelyeknél az uniós fellépés hozzáadott értéket eredményez a tagállami intézkedéshez képest. Mivel az Unió a tagállamoknál alkalmasabb arra, hogy keretet biztosítson az uniós szolidaritás kifejezéséhez a határellenőrzések, a vízumpolitika és a migrációs áramlások kezelése területén, valamint ahhoz, hogy platformot nyújtson az e szakpolitikákat alátámasztó közös IT-rendszerek fejlesztéséhez, az e rendelet alapján nyújtott pénzügyi támogatás hozzájárul különösen a nemzeti és uniós kapacitások megerősítéséhez ezeken a területeken.
(38)
E rendeletben meg kell határozni a tagállamoknak kiutalt alapösszegeket. A tagállamoknak kiutalt alapösszegeket az egyes tagállamok számára a 2010-2012-es években a Külső Határok Alapból kiutalt összegek alapján kell kiszámítani, és az így megkapott összeget el kell osztani az ebben a három évben közös irányítás számára rendelkezésre álló előirányzatok összegével. A számításokat az 574/2007/EK határozatban rögzített elosztási kritériumoknak megfelelően végezték el.
(39)
A Bizottság az eszköz végrehajtását az 514/2014/EU rendelet vonatkozó rendelkezéseivel összhangban az eredmények és a hatások értékelésére szolgáló fő mutatók segítségével monitorozza. A mutatóknak - többek között a vonatkozó kiindulási alapértékeknek - kell képezniük a minimális alapot annak értékeléséhez, hogy az eszköz célkitűzései milyen mértékben teljesültek.
(40)
Az e rendeletben szereplő, a nemzeti programok keretében végzett egyedi intézkedések meghatározására vonatkozó rendelkezések kiegészítése és módosítása érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(41)
E rendelet alkalmazása során - ideértve a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítését - a Bizottságnak konzultálnia kell valamennyi tagállam szakértőivel.
(42)
A rendelet működési támogatásra vonatkozó rendelkezéseinek egységes, hatékony és időben történő végrehajtásának biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni.. Ezeket a végrehajtási hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (13) megfelelően kell gyakorolni.
(43)
Mivel e rendelet célját - nevezetesen a külső határok igazgatása és a vízumpolitika terén a szolidaritás és a tagállamok, valamint az Unió közötti felelősségmegosztás biztosítását - a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az EUSZ 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(44)
Az 574/2007/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni az e rendeletben meghatározott átmeneti rendelkezéseknek megfelelően.
(45)
Izland és Norvégia tekintetében ez a rendelet az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között létrejött, e két államnak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás (14) értelmében vett schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését jelenti, amelyek az 1999/437/EK tanácsi határozat (15) 1. cikkének A és B. pontjában említett területekhez tartoznak.
(46)
Svájc tekintetében e rendelet az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás (16) értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozat 1. cikkének A. és B. pontjában említett területhez tartoznak, összefüggésben a 2008/146/EK tanácsi határozat (17) 3. cikkével.
(47)
Liechtenstein tekintetében ez a rendelet az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról aláírt jegyzőkönyv (18) értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak a 2011/350/EU tanácsi határozat (19) 3. cikkével összefüggésben értelmezett 1. cikkének A. és B. pontjában említett területhez tartoznak.
(48)
Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban Dánia nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. Tekintve, hogy e rendelet a schengeni vívmányokra épül, Dánia az említett jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az e rendeletről szóló tanácsi döntést követő hat hónapos időszakon belül határoz arról, hogy e rendeletet nemzeti jogában végrehajtja-e.
(49)
Ez a rendelet a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését jelenti, amelyekben az Egyesült Királyság nem vesz részt, összhangban 2000/365/EK tanácsi határozattal (20); az Egyesült Királyság tehát nem vesz részt ennek elfogadásában, az nem kötelező és nem alkalmazandó rá.
(50)
E rendelet a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését jelenti, amelyekben Írország a 2002/192/EK tanácsi határozattal (21) összhangban nem vesz részt. Írország tehát nem vesz részt annak elfogadásában, ezért az rá nem kötelező és nem alkalmazandó.
(51)
E rendelet alkalmazási időszakát indokolt összhangba hozni az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendeletével (22). Ezért e rendelet 2014. január 1-jétől alkalmazandó,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) E rendelet a Belső Biztonsági Alap (a továbbiakban: az alap) részeként létrehozza a külső határigazgatás és a közös vízumpolitika pénzügyi támogatására szolgáló eszközt (a továbbiakban: az eszköz).
A 513/2014/EU rendelettel együttesen e rendelet a 2014. január 1. és 2020. december 31. közötti időszakra létrehozza az alapot.
(2) Ez a rendelet meghatározza:
a)
a pénzügyi támogatás célkitűzéseit és a támogatható intézkedéseket;
b)
a támogatható intézkedések végrehajtásának általános keretét;
c)
az eszköz alapján 2014. január 1. és 2020. december 31. között rendelkezésre álló forrásokat és azok elosztását;
d)
a különböző egyedi eszközök alkalmazási körét és célját, amelyek révén a külső határok igazgatására és a közös vízumpolitikára fordított kiadásokat finanszírozzák.
(3) E rendelet előírja az 514/2014/EU rendelet szabályainak alkalmazását.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a) „külső határok”: a tagállamok szárazföldi határai, beleértve a folyó- vagy állóvízi határokat, tengeri határokat és repülőtereket, folyami, tengeri és tavi kikötőket, amelyekre alkalmazni kell az uniós jognak a külső határok átlépésére vonatkozó rendelkezéseit, függetlenül attól, hogy e határok ideiglenesek-e vagy sem;
b) „közös uniós előírások”: operatív intézkedések közös és egységes módon történő alkalmazása egy magas és egységes biztonsági szint elérése érdekében a határellenőrzés és a vízumpolitika területén az 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (23), a 810/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (24), 767/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (25), a 2007/2004/EK rendeletnek, az 1931/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeleteknek (26), a külső határokon történő ellenőrzésről szóló schengeni katalógusnak, a határőrök gyakorlati kézikönyvének, a vízumkézikönyvnek, az Eurosur-kézikönyvnek és más uniós szinten a határellenőrzés és a vízumpolitika területén elfogadandó rendeleteknek és iránymutatásoknak megfelelően;
c) „ideiglenes külső határok”:
i.
a schengeni vívmányokat teljes mértékben végrehajtó tagállam és - csatlakozási okmányával összhangban - a schengeni vívmányok teljes körű alkalmazására kötelezett olyan tagállam közös határa, amely esetében azonban a vívmányok teljes körű alkalmazására felhatalmazó, vonatkozó tanácsi határozat még nem lépett hatályba;
ii.
saját csatlakozási okmányaikkal összhangban a schengeni vívmányok teljes körű alkalmazására kötelezett két olyan tagállam közös határa, amelyek esetében azonban a vívmányok teljes körű alkalmazására felhatalmazó, vonatkozó tanácsi határozat még nem lépett hatályba;
d) „határátkelőhely”: az illetékes hatóságok által a külső határok átlépésének céljára engedélyezett átkelőhely, amelyről az 562/2006/EK rendelet 34. cikke (2) bekezdésének megfelelően értesítést küldtek;
e) „schengeni értékelési és monitoring mechanizmus”: a schengeni vívmányok megfelelő alkalmazásának ellenőrzése, az 1053/2013/EU rendeletnek megfelelően;
f) „veszélyhelyzet”: sürgős és kivételes nyomás eredményeként kialakuló helyzet, amikor nagyszámú vagy aránytalan számú harmadik országbeli állampolgár ténylegesen vagy várhatóan átlépi egy vagy több tagállam külső határát, vagy más kellően indokolt veszélyhelyzet, amely sürgős intézkedést igényel a külső határokon;
g) „külső határszakasz”: egy tagállam külső szárazföldi vagy tengeri határának egésze vagy egy része a nemzeti jog szerint vagy a nemzeti koordinációs központ vagy az 1052/2013/EU rendelet végrehajtása céljából kijelölt egyéb illetékes nemzeti hatóság által meghatározottak szerint
3. cikk
Célkitűzések
(1) Az eszköz általános célkitűzése az, hogy hozzájáruljon a magas szintű biztonság biztosításához az Unióban megkönnyítve a jogszerű utazást, a külső határokon történő egységes és magas szintű ellenőrzésen és a schengeni vízumok hatékony feldolgozásán keresztül, összhangban az Unió alapvető szabadságjogokkal és emberi jogokkal kapcsolatos kötelezettségvállalásaival.
(2) Az (1) bekezdésben megjelölt általános célkitűzéssel összhangban az eszköz - összhangban a vonatkozó uniós stratégiákban, programokban, illetve fenyegetettség- és kockázatértékelésekben megjelölt prioritásokkal - a következő egyedi célkitűzések eléréséhez járul hozzá:
a)
a közös vízumpolitika támogatása annak érdekében, hogy elősegítse a jogszerű utazást, magas színvonalú szolgáltatást biztosítson a vízumkérelmezők számára, biztosítsák a harmadik országok állampolgáraival szemben alkalmazott egyenlő bánásmódot, és kezeljék az illegális bevándorlást;
b)
az integrált határigazgatás támogatása, beleértve a határigazgatáshoz kapcsolódó intézkedések további, az uniós előírásoknak megfelelő harmonizálásának ösztönzését, valamint a tagállamok közötti és a tagállamok és a Frontex Ügynökség közötti információcserét is egyrészt a külső határok egységes és magas szintű ellenőrzésének és védelmének - beleértve az illegális bevándorlás kezelését is -, másrészt a külső határokon a zökkenőmentes határátkelésnek a schengeni vívmányokkal összhangban történő biztosítása érdekében, mindeközben biztosítva a nemzetközi védelemhez való hozzáférést az arra rászorulók számára, összhangban a tagállamok által az emberi jogok területén vállalt kötelezettségekkel, a visszaküldés tilalmának elvét is ideértve.
Az eszköz egyedi célkitűzéseinek elérését az e rendelet IV. mellékletében foglalt közös mutatók, valamint a nemzeti programokban foglalt, a programra vonatkozóan javasolt egyedi mutatók segítségével, az 514/2014/EU rendelet 55. cikke (2) bekezdésének megfelelően kell értékelni.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett célkitűzések elérése érdekében az eszköz az alábbi műveleti célkitűzésekhez járul hozzá:
a)
olyan szakpolitikák előmozdítása,végrehajtása és érvényesítése, amelyek biztosítják, hogy a belső határok átlépésekor a személyek, állampolgárságuktól függetlenül, mentesüljenek mindenfajta ellenőrzés alól, a külső határokon pedig biztosítják a személyek ellenőrzését és a határátlépések eredményes monitoringját;
b)
a külső határok integrált határőrizeti rendszerének fokozatos létrehozása a szolidaritás és a felelősségvállalás alapján, különösen az alábbiak révén:
i.
a külső határellenőrzések és határőrizeti rendszerek, valamint a tagállamok határőrizeti, vámügyi, migrációs, menekültügyi és bűnüldöző szervei közötti együttműködés megerősítése a külső határokon, beleértve a tengeri határokat is;
ii.
a külső határok igazgatásával és a dokumentumbiztonsággal és személyazonosság-kezeléssel kapcsolatos országon belüli kompenzációs intézkedések, valamint a beszerzett technikai eszközök interoperabilitása;
iii.
a személyek mozgásához, az emberkereskedelemhez és az embercsempészethez kapcsolódó, külső határokon átnyúló bűncselekmények megelőzését és az ellenük való küzdelmet is szolgáló intézkedések;
c)
a közös vízumpolitika, valamint a rövid tartamú tartózkodási engedéllyel kapcsolatos szakpolitika fejlesztésének és végrehajtásának előmozdítása, beleértve a konzuli együttműködés különféle formáit is a jobb konzuli lefedettség biztosítása és a vízumkiadás gyakorlatának harmonizálása érdekében;
d)
a közös vízumpolitikát, a határforgalom ellenőrzést és a határőrizetet támogató IT-rendszerek, azok kommunikációs infrastruktúráinak és eszközeinek kialakítása és működtetése a külső határokon, teljes mértékben tiszteletben tartva a személyes adatok védelméről szóló jogszabályokat;
e)
a külső határokon való helyzetfelismerés és a tagállamok reagálási képességének megerősítése;
f)
a határigazgatással és vízumpolitikával kapcsolatos uniós vívmányok hatékony és egységes alkalmazásának biztosítása, beleértve schengeni értékelő és monitoring mechanizmus hatékony működtetését;
g)
a harmadik országokban fellépő tagállamok közötti együttműködés fokozásához hozzájáruló tagállami intézkedések megerősítése a harmadik országok állampolgárainak a tagállamok területére áramlása kapcsán, beleértve az illegális bevándorlás megelőzését és kezelését is, valamint e tekintetben a harmadik országokkal folytatott együttműködés megerősítése teljes összhangban az Unió külső fellépéseinek és humanitárius politikájának céljaival és alapelveivel.
(4) Az eszköz keretében finanszírozott intézkedéseket az alapvető jogok és az emberi méltóság teljes körű tiszteletben tartása mellett kell végrehajtani. Az intézkedéseknek eleget kell tenniük különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában, az uniós adatvédelmi jogban és az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményben (EJEE) foglalt rendelkezéseknek, a harmadik országok állampolgáraival való tisztességes bánásmód elvének, a menedékjognak és a nemzetközi védelemnek, a visszaküldés tilalma elvének és az Unió és tagállamai azon nemzetközi eszközökben foglalt kötelezettségeinek, amelyeknek részes felei, így az 1967. január 31-i New York-i jegyzőkönyvvel kiegészített, a menekültek helyzetére vonatkozó, 1951. július 28-i Genfi Egyezménynek.
Amennyiben lehetséges, az intézkedések végrehajtásakor a tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a veszélyeztetett személyek személyazonosságának megállapítására, a részükre történő azonnali segítségnyújtásra és a védelmi szolgálatoknak való átadásukra, különös tekintettel a gyermekekre és a kísérő nélküli kiskorúakra.
(5) Az eszköz keretében finanszírozott, a tengeri határőrizethez kapcsolódó intézkedések végrehajtásakor a tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a nemzetközi tengerjogból adódó kötelezettségeikre, amelyek szerint a vészhelyzetben levő személyeknek segítséget kell nyújtaniuk. Ennek kapcsán az eszközből támogatott eszközöket és rendszereket fel lehet használni a tengeri határőrizeti műveletek során esetleg előforduló kutatási és mentési helyzetek megoldására, ezzel is hozzájárulva a migránsok védelméhez és életének megmentéséhez.
(6) Az eszköz a tagállamok és a Bizottság kezdeményezésére hozzájárul a technikai segítségnyújtás finanszírozásához is.
4. cikk
Támogatható tevékenységek
(1) Az e rendelet 3. cikkében említett célkitűzéseken belül, valamint figyelemmel az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt szakpolitikai párbeszéd megállapodás szerinti eredményeire, és összhangban az e rendelet 9. cikkében említett nemzeti program célkitűzéseivel, az eszköz tagállamokban vagy tagállamok által végrehajtott intézkedéseket támogat, különösen a következőket:
a)
a határátkelőhelyeken, valamint a határok őrizetéhez a határátkelőhelyek között a tiltott határátlépés, az illegális bevándorlás és a határon átnyúló bűncselekmények megelőzéséhez és kezeléséhez, valamint az utazók gördülékeny forgalmának biztosításához szükséges infrastruktúra, épületek és rendszerek;
b)
a hatékony és biztonságos határellenőrzéshez és személyek felderítéséhez szükséges működést támogató eszközök, közlekedési eszközök és kommunikációs rendszerek;
c)
IT- és kommunikációs rendszerek a külső határokat átlépő migrációs áramlások hatékony kezelése érdekében, beleértve a meglévő és a jövőbeli rendszerekbe történő beruházásokat is;
d)
a vízumkérelmek feldolgozásához és a konzuli együttműködéshez, valamint a vízumkérelmezők számára nyújtott szolgáltatás minőségének javítását célzó egyéb intézkedésekhez szükséges infrastruktúra, épületek, IT- és kommunikációs rendszerek és működést támogató eszközök;
e)
képzés a b), c) és d) pontban említett eszközök és rendszerek használatáról és a határőrök minőségbiztosítási előírásainak és képzésének fejlesztése - adott esetben akár harmadik országokban is - a nemzetközi emberi jogi jogszabályoknak megfelelő határőrizeti, tanácsadói és ellenőrzési feladataik teljesítését illetően, beléértve az emberkereskedelem és embercsempészet áldozatainak azonosítását is;
f)
a bevándorlási összekötő tisztviselők és okmányszakértők kirendelése harmadik országokba és a határőrök cseréje és kirendelése a tagállamok között vagy egy tagállam és egy harmadik ország között;
g)
tanulmányok, képzések, kísérleti projektek és más intézkedések a 3. cikk (3) bekezdésében hivatkozott integrált határigazgatási rendszer fokozatos létrehozása érdekében, beleértve a tagállamokon belüli és a tagállamok közötti ügynökségközi együttműködés megerősítését, valamint a határigazgatási rendszerek interoperabilitását és harmonizálását célzó intézkedéseket is;
h)
tanulmányok, kísérleti projektek és intézkedések, melyek a tagállamok és uniós ügynökségek közötti operatív együttműködés eredményeként létrejött ajánlások, műveleti előírások és bevált gyakorlat alkalmazását célozzák.
(2) Az e rendelet 3. cikkben említett célkitűzéseken belül, valamint figyelemmel az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében előírt szakpolitikai párbeszéd megállapodás szerinti eredményeire, és összhangban az e rendelet 9. cikkben említett nemzeti program célkitűzéseivel, az eszköz harmadik országokkal kapcsolatos és azokban zajló intézkedéseket is támogat, különösen az alábbiakat:
a)
a tagállamok és harmadik országok közötti információ-megosztást szolgáló információs rendszerek, eszközök és berendezések;
b)
a tagállamok és harmadik országok közötti műveleti együttműködéssel kapcsolatos intézkedések, beleértve a közös műveleteket is;
c)
őrizeti rendszerek fejlesztését célzó projektek harmadik országokban az az európai határőrizeti rendszerrel (Eurosur) való együttműködés biztosítása érdekében;
d)
tanulmányok, szemináriumok, műhelymunkák, konferenciák, képzés, eszközök és kísérleti projektek annak érdekében, hogy ad hoc technikai és műveleti szakértelmet biztosítsanak harmadik országok számára;
e)
a tagállamok és uniós ügynökségek közötti, a határellenőrzés terén harmadik országokban folyó operatív együttműködés eredményeként születő egyedi ajánlások, műveleti előírások és bevált gyakorlatok végrehajtásához szükséges tanulmányok, szemináriumok, műhelymunkák, konferenciák, rendezvények, képzés, eszközök és kísérleti projektek.
A Bizottság és a tagállamok, együttműködve az Európai Külügyi Szolgálattal biztosítják a harmadik országokban folytatott és azokkal kapcsolatos tevékenységek összehangolását, amint azt az 514/2014/EU rendelet 3. cikkének (5) bekezdése rögzíti.
(3) Az (1) bekezdés a) pontjában említett intézkedések ideiglenes külső határokon nem támogathatók.
(4) A Schengeni Határ-ellenőrzési Kódexben említett, a belső határokon történő határellenőrzés kivételes és ideiglenes visszaállításával kapcsolatos intézkedések nem támogathatók.
(5) Nem támogathatók olyan intézkedések, amelyek kizárólagos célja vagy eredménye az áruk ellenőrzése.
II. FEJEZET
PÉNZÜGYI ÉS VÉGREHAJTÁSI KERET
5. cikk
A globális források és a végrehajtás
(1) Az eszköz végrehajtására rendelkezésre álló összes forrás folyó árakon 2 760 millió EUR.
(2) Az éves előirányzatokat az Európai Parlament és a Tanács engedélyezi a többéves pénzügyi keret korlátain belül.
(3) A globális forrásokat a következők révén kell végrehajtani:
a)
nemzeti programok, a 9. és 12. cikkel összhangban;
b)
működési támogatás, a nemzeti programok keretében és a 10. cikkben meghatározott feltételek szerint;
c)
a különleges átutazási rendszer a 11. cikkel összhangban;
d)
uniós intézkedések, a 13. cikkel összhangban;
e)
sürgősségi segítségnyújtás, a 14. cikkel összhangban.
f)
a külső határokon a migrációs áramlások kezelését támogató IT-rendszer kialakítására irányuló program végrehajtása a 15. cikkben meghatározott feltételeknek megfelelően;
g)
technikai segítségnyújtás, a 16. cikkel összhangban;
(4) Az eszköz keretében az e rendelet 13. cikkében említett uniós intézkedésekre, az e rendelet 14. cikkében említett sürgősségi segítségnyújtásra és az e rendelet 16. cikkének (1) bekezdésében említett technikai segítségnyújtásra allokált költségvetést a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (27) 58. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban közvetlen, valamint adott esetben a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikke (1) bekezdésének c) pontjával összhangban közvetett irányítás révén kell végrehajtani.
A 9. cikkben említett nemzeti programokra, a 10. cikkben említett működési támogatásra és a 11. cikkben említett különleges átutazási rendszer működtetésére allokált költségvetést megosztott irányítás révén kell végrehajtani, összhangban a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikke (1) bekezdésének b) pontjával.
Az e cikk (7) bekezdésében hivatkozott, a schengeni vívmányok végrehajtásához, alkalmazásához és fejlesztéséhez társult országok számára biztosított költségvetést a 966/2012/EU, Euratom rendelet 58. cikke (1) bekezdése c) pontja i. alpontjának megfelelően közvetett irányítás révén kell végrehajtani.
A meglévő és/vagy új IT-rendszerekre alapuló IT-rendszerek fejlesztésére vonatkozó program költségvetésének végrehajtási módszerét (módszereit) az elfogadandó vonatkozó uniós jogalkotási aktusok határozzák meg.
(5) Az globális forrásokat a következőképpen kell felhasználni:
a)
1 551 millió EUR a tagállamok nemzeti programjaira;
b)
a külső határokon a migrációs áramlások kezelését támogató meglévő és/vagy új IT-rendszereken alapuló IT-rendszerek fejlesztésére 791 millió EUR, a vonatkozó uniós jogalkotási aktusok elfogadását követően;
Amennyiben az említett összeget nem osztják ki vagy nem költik el, a Bizottság a 17. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktus révén a 6. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontjában, illetve az e bekezdés d) pontjában említett egy vagy több tevékenység számára újraoszthatja azt. E felhatalmazáson alapuló jogi aktusban értékelni kell az IT-rendszerek fejlődését, beleértve a költségvetés végrehajtását és a várhatóan el nem költött összegeket is. Erre az újraosztásra a vonatkozó jogalkotási aktusok elfogadását követően vagy a 8. cikkben említett félidős felülvizsgálat keretében kerülhet sor.
c)
154 millió EUR a különleges átutazási rendszerre;
d)
264 millió EUR uniós intézkedésekre, sürgősségi segítségnyújtásra és technikai segítségnyújtásra a Bizottság kezdeményezése alapján, amelynek legalább 30 %-át uniós intézkedésekre kell fordítani.
(6) A 513/2014/EU rendelet szerinti globális források és az eszköz számára rendelkezésre álló, az (1) bekezdés szerinti globális források együttesen alkotják az alap pénzügyi keretösszegét, amely az éves költségvetési eljárás során elsődleges referenciaösszeget jelent az Európai Parlament és a Tanács számára a költségvetési fegyelemről, a költségvetési kérdésekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti 2013. december 2-i intézményközi megállapodás (28) 17. pontja értelmében.
(7) A schengeni vívmányok végrehajtásához, alkalmazásához és fejlesztéséhez társult országok e rendelettel összhangban részt vesznek az eszközben.
Ezen országoknak az eszközhöz nyújtott pénzügyi hozzájárulásairól megállapodásokat kell kötni, és meg kell határozni a részvételhez szükséges kiegészítő szabályokat, beleértve az Unió pénzügyi érdekeinek védelmét és a Számvevőszék ellenőrzési hatáskörét biztosító rendelkezéseket.
Az ezen országoktól származó hozzájárulásokat hozzá kell adni az uniós költségvetésből rendelkezésre álló, az (1) bekezdésben említett globális forrásokhoz.
6. cikk
A támogatható tagállami intézkedések forrásai
(1) 1 551 millió EUR-t a tagállamoknak kell kiosztani indikatív jelleggel a következők szerint:
a)
1 276 millió EUR, az I. mellékletnek megfelelően;
b)
147 millió EUR, a 7. cikkben említett mechanizmus eredményei alapján;
c)
a 8. cikkben említett félidős felülvizsgálat keretében, a 2018-as költségvetési évtől 128 millió EUR, plusz az e cikk szerinti előirányzatok maradéka vagy a (4) bekezdésben foglaltaknak megfelelő más összeg, a kockázatelemzés és a félidős felülvizsgálat eredményei alapján.
(2) Az I. mellékletben szereplő nemzeti programokra szánt alapösszegeket az egyes tagállamok az alábbiak szerint osztják ki:
a)
a 9. cikk (2) bekezdésének a) pontjához kapcsolódó intézkedésekre legalább 10 %;
b)
a 9. cikk (2) bekezdésének b) pontjához kapcsolódó intézkedésekre legalább 25 %;
c)
a 9. cikk (2) bekezdésének c), d), e) és f) pontjához kapcsolódó intézkedésekre legalább 5 %.
A tagállamok eltérhetnek e minimális százalékarányoktól, feltéve, ha nemzeti programjaikban magyarázatot adnak arra, hogy az e minimális arányok alatti forráskiosztás miért nem veszélyezteti a célkitűzés elérését. Ezt a magyarázatot a Bizottság a nemzeti programok 9. cikk (2) bekezdésében említett jóváhagyásának keretében értékeli.
(3) A tagállamok az Eurosur számára megadják a megfelelő működés biztosításához szükséges finanszírozást.
(4) Az eszköz szerinti célkitűzések megfelelő kezelése érdekében, előre nem látható vagy új körülmények felmerülésekor és/vagy az eszköz szerinti finanszírozás tényleges végrehajtása érdekében a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 17. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, annak érdekében, hogy az e cikk (1) bekezdése c) pontjában szereplő indikatív összeget kiigazítsa.
(5) Az Unióhoz a 2012 és 2020 között időszakban csatlakozó tagállamok nemzeti programjai nem részesülhetnek az eszköz alapján támogatásban, amíg az Unió olyan ideiglenes eszközéből részesülnek támogatásban, amelynek célja a kedvezményezett tagállamoknak az új külső határokon a határigazgatással és vízumpolitikával kapcsolatos schengeni vívmányok végrehajtása és a külső határellenőrzés érdekében végzett intézkedései finanszírozásának támogatása.
7. cikk
Az egyedi intézkedések forrásai
(1) A tagállamok a 6. cikk (1) bekezdésének a) pontjával összhangban kiszámított támogatásuk mellett kiegészítő összeget kaphatnak, feltéve, hogy a nemzeti programban ezt előirányozzák és a II. mellékletben felsorolt egyedi intézkedésekre fordítják.
(2) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 17. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el a II. mellékletekben felsorolt egyedi intézkedések felülvizsgálatára, ha szükséges, többek között a félidős felülvizsgálat keretében. Az új egyedi intézkedések alapján a tagállamok az e cikk (1) bekezdésének megfelelően további pénzügyi támogatásban részesülhetnek, a rendelkezésre álló források erejéig.
(3) Az e cikk szerinti kiegészítő összegeket abban az egyedi finanszírozási határozatban kell megítélni az érintett tagállamok számára, amely jóváhagyja vagy felülvizsgálja nemzeti programjukat az 514/2014/EU rendelet 14. cikkében meghatározott eljárással összhangban.
8. cikk
Források a félidős felülvizsgálat keretében
(1) A 6. cikk (1) bekezdésének c) pontjában megjelölt összeg elosztása érdekében a Bizottság 2017. június 1-jéig figyelembe veszi a tagállamok határigazgatási terheit - beleértve a tengeri határőrizeti műveletek során esetlegesen felmerülő kutatási és mentési tevékenységeket és a schengeni értékelési és monitoringmechanizmus részeként készülő értékelő jelentéseket -, valamint a külső határoknak a 2017 és 2020 közötti időszakra vonatkozó fenyegetettségi szintjeit, illetve a 2014 és 2016 között a tagállamok külső határainak biztonságát érintő tényezőket. Az említett összeget a következő határkategóriák súlyozása alapján kell a tagállamok rendelkezésére bocsátani, az e cikk (6) bekezdését figyelembe véve:
a)
a külső tengeri határok 45 %;
b)
a külső szárazföldi határok számára 38 %;
c)
a repülőterek számára 17 %.
(2) A külső tengeri és szárazföldi határok esetében az összeg kiszámításának alapja a külső határszakaszok hossza, megszorozva az egyes határszakaszokra vonatkozó fenyegetettségi szint (minimális, normális, átlagos, erős) együtthatójával, az alábbiak szerint:
a)
minimális fenyegetettség esetén az együttható értéke 0,5;
b)
átlagos fenyegetettség esetén az együttható értéke 1;
c)
átlagos fenyegetettség esetén az együttható értéke 3;
d)
erős fenyegetettség esetén az együttható értéke 5.
(3) A repülőterek esetében az alábbiak szerint kell kiszámítani az egyes tagállamoknak járó összeget:
a)
50 % a külső határokat átlépő személyek száma alapján;
b)
50 % azon harmadik országbeli állampolgárok száma alapján, akiknek beléptetését megtagadták a külső határokon.
(4) A Frontex Ügynökség kockázatelemző jelentésével összhangban, valamint a Frontex Ügynökséggel, illetve szükséges esetben egyéb uniós ügynökségekkel konzultálva a Bizottság a tagállamok valamennyi külső határszakaszára fenyegetettségi szinteket állapít meg a 2017 és 2020 közötti időszakra. A fenyegetettségi szintek az alábbi tényezőkön alapulnak:
a)
a határigazgatás terhei a külső határokon;
b)
azok a tényezők, amelyek a 2014 és 2016 közötti időszakban befolyásolják a külső határok biztonságát;
c)
az uniós szakpolitikák, például a vízumpolitika változásai;
d)
a migrációs áramlások lehetséges jövőbeni tendenciái, illetve a külső határok illegális átlépésével kapcsolatos, jogszabályba ütköző tevékenységek kockázata; valamint
e)
várható politikai, gazdasági és társadalmi fejlemények harmadik országokban és különösen a szomszédos országokban.
A fenyegetettségi szinteket megállapító jelentésének előterjesztését megelőzően a Bizottság eszmecserét folytat a tagállamokkal.
(5) A források (1) bekezdésben előírt elosztása szempontjából:
a)
mindaddig figyelembe kell venni a 866/2004/EK tanácsi rendelet (29) 1. cikkében említett területek közötti határvonalat, az ettől a vonaltól északra eső tengeri határ kivételével - még akkor is, ha az nem képez külső szárazföldi határt -, amíg a 2003-as csatlakozási okmány Ciprusról szóló 10. jegyzőkönyvének 1. cikke alkalmazandó;
b)
„külső tengeri határok”: a kifejezés a tagállamok parti tengereinek az Egyesült Nemzetek Tengerjogi Egyezménye 4-16. cikkének megfelelően meghatározott külső határát jelenti. Azokban az esetekben azonban, amikor a tiltott határátlépés megakadályozása érdekében rendszeresen nagy hatótávolságú műveletekre van szükség, ez a kifejezés az erős fenyegetettségi szintű területek külső határát jelenti. E külső határokat a szóban forgó tagállamok által a 2014 és 2016 közötti időszakról szolgáltatott műveleti adatok figyelembevételével kell meghatározni.
(6) Emellett a Bizottság 2017. június 1-jéig kiadott felhívására a tagállamok kiegészítő juttatást kaphatnak, feltéve, hogy a nemzeti programban ezt előirányozzák és azt az akkori uniós prioritások fényében meghatározandó egyedi intézkedések elvégzésére fordítják.
(7) Az e cikk szerinti kiegészítő összegeket abban az egyedi finanszírozási határozatban kell megítélni az érintett tagállamok számára, amely jóváhagyja vagy felülvizsgálja nemzeti programjukat az 514/2014/EU rendelet 14. cikkében meghatározott eljárással összhangban.
9. cikk
Nemzeti programok
(1) Az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében említett szakpolitikai párbeszéd eredményeinek figyelembevételével az eszköz alapján készítendő nemzeti programot, illetve az 513/2014/EU rendelet alapján készítendő nemzeti programot a tagállamok az alap egységes nemzeti programjaként nyújtják be a Bizottságnak, összhangban az 514/2014/EU rendelet 14. cikkével.
(2) A Bizottság által az 514/2014/EU rendelet 14. cikke szerint megvizsgálandó és jóváhagyandó nemzeti programok alapján a tagállamok - az e rendelet 3. cikkében említett célkitűzések keretében és figyelembe véve az 514/2014/EU rendelet 13. cikkében említett szakpolitikai párbeszéd eredményét - különösen a következő célok elérésére törekednek:
a)
az Eurosur fejlesztése, összhangban az uniós joggal és iránymutatásokkal;
b)
a vízumpolitika, és a külső határok igazgatása, valamint a szabad mozgás térségében végrehajtott, a külső határok igazgatásával kapcsolatos intézkedések támogatása és kiterjesztése tekintetében nemzeti szinten létező kapacitás támogatása és kiterjesztése” figyelemmel elsősorban a migrációs áramlások kezeléséhez kapcsolódó új technológiára, fejlesztésekre és/vagy előírásokra;
c)
a migrációs áramlások tagállamok harmadik országokban lévő konzuli és egyéb szolgálatai általi kezelésének támogatása, ideértve a konzuli együttműködési mechanizmusok kiépítését is, az uniós jog vagy az érintett tagállam jogának tiszteletben tartása mellett az Unióba való jogszerű utazás megkönnyítése és az Unióba történő illegális bevándorlás megelőzése céljából;
d)
az integrált határigazgatás megerősítése új eszközök, interoperábilis rendszerek és munkamódszerek tesztelése és bevezetése által, amelyek célja a tagállamon belüli információcsere fokozása vagy az ügynökségek közötti együttműködés javítása;
e)
olyan projektek kidolgozása, amelyek célja a külső határok egységes és magas színvonalú, a közös uniós előírásoknak megfelelő ellenőrzésének biztosítása, valamint a tagállamok határigazgatási rendszerei közötti interoperabilitás fokozása;
f)
a Frontex Ügynökséggel folytatott konzultációt követően olyan támogató intézkedések indítása, amelyek célja a határigazgatás és különösen a technológiai képességek további harmonizációja, a közös uniós előírásoknak megfelelően;
g)
a határigazgatással és vízumpolitikával kapcsolatos uniós vívmányok helyes és egységes alkalmazásának biztosítása, reagálva az uniós szinten - a schengeni értékelési és monitoringmechanizmus keretében bemutatott eredményekből - azonosított gyenge pontokra;
h)
a megjelenő kihívásokkal való szembenézésre irányuló kapacitások építése, beleértve a jelenlegi és jövőbeli fenyegetéseket és nyomást a külső határokon, figyelembe véve különösen az illetékes uniós ügynökségek által végzett elemzéseket.
(3) A (2) bekezdésben említett célkitűzések elérése érdekében a tagállamok nemzeti programjaikon keresztül támogathatnak harmadik országokban zajló vagy azokkal kapcsolatos intézkedéseket, például információmegosztás és műveleti együttműködés révén.
(4) Annak érdekében, hogy a Frontex Ügynökség megbízatása és a tagállamok által a külső határok ellenőrzése és őrizete tekintetében vállalt felelősségek kiegészítsék egymást, valamint az összhang és a költséghatékonyság biztosítása céljából a Bizottságnak konzultálnia kell a Frontex Ügynökséggel a tagállamok által benyújtott nemzeti programok tervezetéről és különösen a működési támogatás keretében finanszírozott tevékenységekről.
10. cikk
Működési támogatás a tagállamok nemzeti programjainak keretében
(1) Egy tagállam az eszköz alapján nemzeti programjára juttatott összeg 40 %-át arra használhatja fel, hogy működési támogatást nyújtson az Unió számára végzett közszolgáltatást alkotó feladatok és szolgáltatások elvégzéséért felelős hatóságok számára.
(2) A működési támogatást akkor nyújtják, ha az érintett tagállam teljesíti az alábbi feltételeket:
a)
megfelelés a határigazgatással és vízumpolitikával kapcsolatos uniós vívmányoknak;
b)
megfelelés a nemzeti program célkitűzéseinek;
c)
megfelelés a közös uniós előírásoknak a határellenőrzések területén a tagállamok közötti összehangoltság előmozdítása, valamint a kettős erőfeszítések, a széttöredezettség, illetve a költséghatékonyság hiányának elkerülése érdekében.
(3) Ennek érdekében a nemzeti program jóváhagyása előtt a Bizottság értékeli a kiinduló helyzetet azokban a tagállamokban, amelyek jelezték, hogy működési támogatásra tartanak igényt, adott esetben figyelembe véve a schengeni értékelő jelentéseket.
A Bizottság megállapításai alapján az érintett tagállammal eszmecserét folytat.
Az eszmecserét követően a Bizottság a tagállam nemzeti programja keretében nyújtott költségvetési támogatás elfogadását attól teheti függővé, hogy programozták és teljesítették-e azt az intézkedéscsomagot, amelynek célja a (2) bekezdésben meghatározott feltételeknek való teljes körű megfelelés a költségvetési támogatás nyújtása időpontjára.
(4) A működési támogatást konkrét feladatokra és/vagy szolgáltatásokra kell fordítani, és a III. mellékletben meghatározott célkitűzésekre kell összpontosítani. A működési támogatás a nemzeti programban meghatározott feladatok és/vagy szolgáltatások teljesítése során felmerült kiadások teljes körű visszatérítését jelenti, a program és az (1) bekezdésben előírt felső határ által meghatározott pénzügyi korlátok között.
(5) A működési támogatást a Bizottság és az érintett tagállam monitoring alá vonja és azzal kapcsolatban információcserét folytat, a tagállami kiindulási helyzet, az elérendő célkitűzések és célok, továbbá az előrehaladást mérő mutatók vonatkozásában.
(6) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok révén meghatározza az e rendelkezés alkalmazásáról és más gyakorlati megállapodásokról szóló jelentésre vonatkozó eljárásokat, amelyeket a tagállamoknak és a Bizottságnak követniük kell az e cikknek való megfelelés érdekében. E végrehajtási jogi aktusokat a 18. cikk (2) bekezdésében meghatározott vizsgálati eljárás keretében kell elfogadni.
11. cikk
A különleges átutazási rendszer működési támogatása
(1) Az eszköz támogatást nyújt az átutazás céljából kiállított vízumok után be nem szedett díjak, valamint a 693/2003/EK rendelet, illetve a 694/2003/EK rendelet szerinti egyszerűsített átutazási okmány (FTD) és egyszerűsített vasúti átutazási okmány (FRTD) végrehajtása során felmerülő többletköltségek finanszírozásához.
(2) Az (1) bekezdés értelmében Litvániának juttatott források a 2014-2020-as időszakban nem haladhatják meg a 154 millió EUR-t, és azokat kiegészítő egyedi működési támogatásként kell Litvániának juttatni.
(3) Az (1) bekezdés alkalmazásában a többletköltség az olyan költség, amely közvetlenül a különleges átutazási rendszer alkalmazásának konkrét követelményéből adódik, és nem az átutazó- vagy egyéb vízumok kiadásából származó költség.
A következő többletköltség-típusok finanszírozhatók:
a)
infrastrukturális beruházások;
b)
a különleges átutazási rendszert végrehajtó személyzet képzése;
c)
működési többletköltségek, beleértve a kifejezetten a különleges átutazó rendszer működését végrehajtó személyzet fizetését.
(4) Az e cikk (1) bekezdésében említett be nem szedett díjakat az Európai Közösség és az Orosz Föderáció közötti, az Európai Unió és az Orosz Föderáció állampolgárai számára a vízumok kiadásának megkönnyítéséről szóló megállapodás (30) alapján megállapított vízumdíjszint és vízumdíjmentességek alapján kell kiszámítani, az e cikk (2) bekezdésében meghatározott pénzügyi kereten belül.
(5) A Bizottság és Litvánia felülvizsgálja az e cikk alkalmazását, amennyiben olyan változások következnek be, amelyek hatással vannak a különleges átutazási rendszer fennállására és/vagy működésére.
(6) A Bizottság végrehajtási jogi aktusok révén meghatározza az e rendelkezés alkalmazásáról és más pénzügyi és egyéb tárgyú gyakorlati megállapodásokról szóló jelentésre vonatkozó eljárásokat, amelyeket Litvániának és a Bizottságnak követniük kell az e cikknek való megfelelés érdekében. E végrehajtási jogi aktust a 18. cikk (2) bekezdésében meghatározott vizsgálati eljárás keretében kell elfogadni.
(7) A különleges átutazási rendszer zökkenőmentes működésének biztosítása érdekében a Bizottság egyedi időközi kifizetési intézkedéseket fogadhat el, amelyek eltérnek az 514/2014/EU rendelet rendelkezéseitől.
12. cikk
A schengeni értékelési és monitoringmechanizmus kimeneteivel összhangban álló programozás
Az 1053/2013/EU rendelettel összhangban elfogadott schengeni értékelési jelentés alapján az érintett tagállam - a Bizottsággal és a Frontex Ügynökséggel közösen - megvizsgálja, hogy miként kezelje a megállapításokat, köztük a hiányosságokat, és hogyan hajtsa végre az ajánlásokat nemzeti programja keretében.
Szükség esetén a tagállam az 514/2014/EU rendelet 14. cikkének (9) bekezdésével összhangban felülvizsgálja nemzeti programját az említett megállapítások és ajánlások figyelembevétele érdekében.
A korrekciós intézkedések finanszírozása elsőbbséget élvez. A Bizottsággal és a Frontex Ügynökséggel párbeszédet folytatva az érintett tagállam újra elosztja a programja szerinti forrásokat, beleértve a működési támogatásra programozottakat is, és/vagy bevezet vagy módosít olyan intézkedéseket, amelyek célja a gyenge pontok orvoslása, összhangban a schengeni értékelési jelentés megállapításaival és ajánlásaival.
13. cikk
Uniós intézkedések
(1) A Bizottság kezdeményezésére az eszköz felhasználható transznacionális intézkedések, vagy az Unió különleges érdekében álló intézkedések (a továbbiakban: az uniós intézkedések) finanszírozására, a 3. cikkben említett általános, egyedi és műveleti célkitűzések kapcsán.
(2) Különösen azok az uniós intézkedések jogosultak támogatásra, amelyek a következő célkitűzéseket követik:
a)
olyan előkészítő, monitoring-, adminisztratív és technikai intézkedések támogatása, amelyek szükségesek a külső határigazgatási és vízumpolitika végrehajtásához, többek között a schengeni térség irányításának megerősítéséhez az 1053/2013/EU rendeletben a schengeni vívmányok és a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex alkalmazásának ellenőrzése érdekében megállapított értékelési mechanizmus kidolgozása és végrehajtása révén, különös tekintettel a Bizottság és a tagállamok helyszíni látogatáson részt vevő szakértőinek kiküldetési költségeire;
b)
a tagállamokban és harmadik országokban uralkodó helyzet megismerésének és megértésének a javítása az alkalmazott szakpolitikák elemzésén, kiértékelésén és szoros monitoringján keresztül;
c)
a statisztikai eszközök - többek között a közös statisztikai eszközök - módszerek és közös mutatók fejlesztésének támogatása;
d)
az Unió szakpolitikai célkitűzései és az uniós jogszabályok végrehajtásának támogatása és monitoringja a tagállamokban, valamint azok hatékonyságának és hatásának felmérése, többek között - ami az eszköz alkalmazási körét illeti - az alapvető szabadságok és emberi jogok tiszteletben tartására való tekintettel;
e)
a hálózatépítés, a kölcsönös tanulásnak, a bevált gyakorlatok azonosításának és terjesztésének, valamint az innovatív megközelítéseknek az ösztönzése a különféle érdekelt felek körében uniós szinten;
f)
a határigazgatással kapcsolatos intézkedések közös uniós előírásoknak megfelelő összehangolását és interoperabilitását célzó projektek támogatása egy integrált európai határigazgatási rendszer kialakítása érdekében;
g)
az uniós szakpolitikákkal és célkitűzésekkel kapcsolatos tudatosságot előmozdító projektek az érdekeltek és a nyilvánosság körében, beleértve az Unió szakpolitikai prioritásainak szervezeti kommunikációját is;
h)
az EU-hálózatok képességének növelése az EU szakpolitikáinak és célkitűzéseinek értékelése, előmozdítása, támogatása és továbbfejlesztése érdekében;
i)
más tagállamok által átültethető új módszerek és/vagy új technológiák fejlesztését szolgáló különlegesen innovatív projektek támogatása, különösen kutatási projektek eredményeinek tesztelését és igazolását célzó projektek;
j)
a 4. cikk (2) bekezdésében említett, harmadik országokkal kapcsolatos vagy azokban végrehajtott intézkedések.
(3) Az uniós intézkedéseket az 514/2014/EU rendelet 6. cikkével összhangban kell végrehajtani.
14. cikk
Sürgősségi segítségnyújtás
(1) Az eszköz pénzügyi támogatást nyújt sürgős és egyedi szükségletekhez a 2. cikk f) pontjában meghatározott veszélyhelyzet esetén.
(2) A sürgősségi segítségnyújtást az 514/2014/EU rendelet 6. és 7. cikkével összhangban kell végrehajtani.
15. cikk
Az IT-rendszerek fejlesztésére vonatkozó program létrehozása
A meglévő és/vagy új rendszereken alapuló IT-rendszerek fejlesztésére vonatkozó programot az ezen IT-rendszereket és kommunikációs infrastruktúrájukat meghatározó uniós jogalkotási aktusok elfogadását követően kell végrehajtani, különösen azzal a céllal, hogy javítsák a külső határokon az utazók áramlásainak kezelését és ellenőrzését, azáltal, hogy megerősítik az ellenőrzéseket, ugyanakkor felgyorsítják a rendszeres utazók határátlépéseit. A költségek megkettőzésének elkerülése érdekében adott esetben szinergiák kialakítására kell törekedni már meglévő IT-rendszerekkel.
Az 5. cikk (5) bekezdésének b) pontjában említett összeg lebontásáról vagy a vonatkozó uniós jogszabályban, vagy - az említett jogalkotási aktusok elfogadását követően - a 17. cikknek megfelelő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén kell gondoskodni.
A Bizottság legalább évente egyszer és minden szükséges esetben tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot az ezen IT-rendszerek fejlesztése terén elért haladásról.
16. cikk
Technikai segítségnyújtás
(1) A Bizottság kezdeményezésére, vagy az annak nevében tett kezdeményezésre az eszköz évi 1,7 millió EUR összegig hozzájárulhat az alap technikai segítségnyújtásához, összhangban az 514/2014/EU rendelet 9. cikkével.
(2) Valamely tagállam kezdeményezésére az eszköz technikai segítségnyújtási tevékenységek finanszírozására is felhasználható, összhangban az 514/2014/EU rendelet 20. cikkével. A technikai segítségnyújtásra elkülönített összeg a 2014-2020-as időszakra vonatkozóan nem haladhatja meg az adott tagállamnak elkülönített teljes összeg 5 %-ának és 500 000 EUR-nak az összegét.
III. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
17. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek szerint felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(2) A Bizottság az 5. cikk (5) bekezdése b) pontjában, a 6. cikk (4) bekezdésében, a 7. cikk (2) bekezdésében és a 15. cikkben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása hétéves időtartamra szól 2014. május 21-től kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal a hétéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal a hétéves időszak vége előtt, akkor a felhatalmazás három évvel hallgatólagosan meghosszabbodik..
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja az 5. cikk (5) bekezdése b) pontjában, a 6. cikk (4) bekezdésében, a 7. cikk (2) bekezdésében és a 15. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) Az 5. cikk (5) bekezdése b) pontja, a 6. cikk (4) bekezdése, a 7. cikk (2) bekezdése és a 15. cikk alapján elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
18. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot az 514/2014/EU rendelet 59. cikkének (1) bekezdésével létrehozott „menekültügyi, migrációs és integrációs, valamint belső biztonsági alapokkal foglalkozó bizottság” segíti.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén a 182/2011/EU rendelet 5. cikke alkalmazandó.
19. cikk
Az 514/2014/EU rendelet alkalmazhatósága
Az 514/2014/EU rendelet rendelkezéseit alkalmazni kell az eszközre.
20. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 574/2007/EK határozat 2014. január 1-jén hatályát veszti.
21. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) E rendelet befejeződésükig nem érinti a projektek és éves programok folytatását vagy módosítását, ideértve a részleges vagy teljes megszüntetést is, illetve az 574/2007/EK határozat alapján, vagy a 2013. december 31-én hatályos bármely, támogatásra vonatkozó jogszabály alapján a Bizottság által jóváhagyott támogatásokat.
(2) Az eszköz szerinti társfinanszírozási határozatok elfogadásakor a Bizottság figyelembe veszi a 2014. május 20-át megelőzően az 574/2007/EK határozat alapján elfogadott és a társfinanszírozás időszakában pénzügyi utóhatással bíró rendelkezéseket.
(3) Azokat a Bizottság által 2011. január 1. és 2014. december 31. között jóváhagyott társfinanszírozási összegeket, amelyek tekintetében a záró jelentés benyújtási határidejéig a Bizottságnak nem küldték el az intézkedés lezárásához szükséges dokumentumokat, a Bizottság 2017. december 31-ig automatikusan visszavonja, és a jogosulatlanul kifizetett összegeket vissza kell fizetni.
(4) A halasztó hatályú bírósági eljárás vagy államigazgatási fellebbezési eljárás miatt felfüggesztett műveletekkel kapcsolatos összegeket az automatikus visszavonás összegének megállapításakor figyelmen kívül kell hagyni.
(5) A tagállamok 2015. június 30-ig benyújtják a Bizottságnak a 2011-2013-as időszakra vonatkozóan az 574/2007/EK határozat értelmében társfinanszírozott intézkedések eredményeiről és hatásáról szóló értékelő jelentést.
(6) A Bizottság a 2011-2013-as időszakra vonatkozóan 2015. december 31-ig benyújtja az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak, valamint a Régiók Bizottságának az 574/2007/EK határozat szerinti utólagos értékelő jelentést.
22. cikk
Felülvizsgálat
Az Európai Parlament és a Tanács a Bizottság javaslata alapján ezt a rendeletet 2020. június 30-ig felülvizsgálja.
23. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
A rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban a Szerződéseknek megfelelően.
Kelt Strasbourgban, 2014. április 16-án.


Input:
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 169/2014 VAN DE COMMISSIE
van 21 februari 2014
tot vaststelling van de forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruit
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („integrale-GMO-verordening”) (1),
Gezien Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 van de Commissie van 7 juni 2011 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad, wat de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit betreft (2), en met name artikel 136, lid 1,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 zijn, op grond van de resultaten van de multilaterale handelsbesprekingen van de Uruguayronde, de criteria vastgesteld aan de hand waarvan de Commissie voor de producten en de perioden die in bijlage XVI, deel A, bij die verordening zijn vermeld, de forfaitaire waarden bij invoer uit derde landen vaststelt.
(2)
De forfaitaire invoerwaarde wordt elke dag berekend overeenkomstig artikel 136, lid 1, van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011, met inachtneming van de variabele gegevens voor die dag. Bijgevolg moet deze verordening in werking treden op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De in artikel 136 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 bedoelde forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld in de bijlage bij de onderhavige verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 21 februari 2014.


Input:
ODLUKA VIJEĆA
od 1. srpnja 2013.
imenovanju hrvatskih članova Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora
(2013/343/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 302.,
uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 106.a,
uzimajući u obzir Akt o pristupanju Republike Hrvatske, a posebno njegov članak 23.,
uzimajući u obzir prijedlog Vlade Republike Hrvatske,
uzimajući u obzir mišljenje Europske komisije,
budući da:
(1)
Vijeće je 13. rujna 2010. donijelo Odluku 2010/570/EU, Euroatom o imenovanju članova Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora za razdoblje od 21. rujna 2010. do 20. rujna 2015. (1)
(2)
Pristupanjem Republike Hrvatske Europskoj uniji Europski gospodarski i socijalni odbor trebao bi se proširiti imenovanjem devet članova koji se trebaju izabrati između predstavnika organizacija poslodavaca, zaposlenika i drugih predstavnika civilnog društva, osobito onih u socioekonomskom, građanskom, profesionalnom i kulturnom području,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Ovim se sljedeće osobe imenuju članovima Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora za razdoblje od 1. srpnja 2013. do 20. rujna 2015:
-
g. Davor MAJETIĆ, Director General HUP (Croatian Employers Association)
-
gđa Dragica MARTINOVIĆ DŽAMONJA, Director, Representative Office in Brussels, Croatian Chamber of Economy
-
gđa Violeta JELIĆ, General Secretary of the Croatian Chamber of Trades and Crafts
-
gđa Marija HANŽEVAČKI, General Secretary, Independent Trade Unions of Croatia
-
gđa Anica MILIĆEVIĆ-PEZELJ, Executive Secretary, UATUC (Union of Autonomous Trade Unions of Croatia)
-
g. Vilim RIBIĆ, President of the Great Council of Independent Union of Research and Higher Education Employees of Croatia
-
gđa Lidija PAVIĆ-ROGOŠIĆ, Director, ODRAZ - Sustainable Community Development
-
gđa Marina ŠKRABALO, Senior advisor, GONG (Citizens Supervising Voting in an organized manner)
-
g. Toni VIDAN, Coordinator of the Energy and Climate programme of Zelena akcija/ FoE Croatia.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
Sastavljeno u Bruxellesu 1. srpnja 2013.


Input:
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 823/2014 DE LA COMISIÓN
de 28 de julio de 2014
por el que se establecen valores de importación a tanto alzado para la determinación del precio de entrada de determinadas frutas y hortalizas
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo, de 22 de octubre de 2007, por el que se crea una organización común de mercados agrícolas y se establecen disposiciones específicas para determinados productos agrícolas (Reglamento único para las OCM) (1),
Visto el Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011 de la Comisión, de 7 de junio de 2011, por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo en los sectores de las frutas y hortalizas y de las frutas y hortalizas transformadas (2), y, en particular, su artículo 136, apartado 1,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011 establece, en aplicación de los resultados de las negociaciones comerciales multilaterales de la Ronda Uruguay, los criterios para que la Comisión fije los valores de importación a tanto alzado de terceros países correspondientes a los productos y períodos que figuran en el anexo XVI, parte A, de dicho Reglamento.
(2)
De acuerdo con el artículo 136, apartado 1, del Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011, el valor de importación a tanto alzado se calcula cada día hábil teniendo en cuenta datos que varían diariamente. Por lo tanto, el presente Reglamento debe entrar en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
En el anexo del presente Reglamento quedan fijados los valores de importación a tanto alzado a que se refiere el artículo 136 del Reglamento de Ejecución (UE) no 543/2011.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 28 de julio de 2014.


Input:
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) Nr. 838/2012 DER KOMMISSION
vom 18. September 2012
zur Zulassung von Lactobacillus brevis (DSMZ 21982) als Zusatzstoff in Futtermitteln für alle Tierarten
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1831/2003 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 22. September 2003 über Zusatzstoffe zur Verwendung in der Tierernährung (1), insbesondere auf Artikel 9 Absatz 2,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EG) Nr. 1831/2003 sieht die Zulassung von Zusatzstoffen zur Verwendung in der Tierernährung sowie die Grundlagen und Verfahren für die Erteilung einer solchen Zulassung vor.
(2)
Gemäß Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 1831/2003 wurde ein Antrag auf Zulassung von Lactobacillus brevis (DSMZ 21982) vorgelegt. Dem Antrag waren die gemäß Artikel 7 Absatz 3 der genannten Verordnung vorgeschriebenen Angaben und Unterlagen beigefügt.
(3)
Der Antrag betrifft die Zulassung des zur Zusatzstoffkategorie „technologische Zusatzstoffe“ zählenden Lactobacillus brevis (DSMZ 21982) als Zusatzstoff in Futtermitteln für alle Tierarten.
(4)
Die Europäische Behörde für Lebensmittelsicherheit (im Folgenden „die Behörde“) zog in ihrem Gutachten vom 6. März 2012 (2) den Schluss, dass die Zubereitung aus Lactobacillus brevis (DSMZ 21982) unter den vorgeschlagenen Verwendungsbedingungen keine nachteiligen Auswirkungen auf die Gesundheit von Mensch und Tier oder auf die Umwelt hat und dass durch diese Zubereitung die Silageerzeugung verbessert werden kann, da sie die Essigsäureproduktion steigert, was zu einer erhöhten aeroben Stabilität der behandelten Silage führt. Besondere Vorgaben für die Überwachung nach dem Inverkehrbringen hält die Behörde nicht für notwendig. Sie hat außerdem den Bericht über die Methode zur Analyse des Futtermittelzusatzstoffs in Futtermitteln geprüft, den das durch die Verordnung (EG) Nr. 1831/2003 eingerichtete Referenzlabor vorgelegt hat.
(5)
Die Bewertung von Lactobacillus brevis (DSMZ 21982) zeigt, dass die in Artikel 5 der Verordnung (EG) Nr. 1831/2003 festgelegten Voraussetzungen für die Zulassung erfüllt sind. Daher sollte die Verwendung dieser Zubereitung gemäß den Angaben im Anhang der vorliegenden Verordnung zugelassen werden.
(6)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die im Anhang genannte Zubereitung, die in die Zusatzstoffkategorie „technologische Zusatzstoffe“ und die Funktionsgruppe „Silierzusatzstoffe“ einzuordnen ist, wird unter den in diesem Anhang aufgeführten Bedingungen als Zusatzstoff in der Tierernährung zugelassen.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 18. September 2012


Input:
PADOMES LĒMUMS 2014/326/KĀDP
(2014. gada 28. janvāris)
par to, lai parakstītu un noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Korejas Republiku, ar ko izveido sistēmu Korejas Republikas dalībai Eiropas Savienības krīzes pārvarēšanas operācijās
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 37. pantu saistībā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. panta 5. un 6. punktu,
ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Nosacījumi par trešo valstu dalību Eiropas Savienības krīzes pārvarēšanas operācijās būtu jānosaka nolīgumā, ar ko izveido sistēmu šādai iespējamai turpmākai dalībai, nevis jāizstrādā katrai operācijai atsevišķi.
(2)
Pēc tam, kad Padome 2012. gada 13. novembrī pieņēma lēmumu, ar kuru pilnvaroja sākt sarunas, Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos risināja sarunas par Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Korejas Republiku, ar ko izveido sistēmu Korejas Republikas dalībai Eiropas Savienības krīzes pārvarēšanas operācijās (“nolīgums”).
(3)
Nolīgums būtu jāapstiprina,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināts Nolīgums starp Eiropas Savienību un Korejas Republiku, ar ko izveido sistēmu Korejas Republikas dalībai Eiropas Savienības krīzes pārvarēšanas operācijās.
Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
2. pants
Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas tiesīgas parakstīt nolīgumu, lai tas kļūtu saistošs Savienībai.
3. pants
Padomes priekšsēdētājs Savienības vārdā sniedz nolīguma 16. panta 1. punktā paredzēto paziņojumu (1).
4. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
Briselē, 2014. gada 28. janvārī