Input:
NÕUKOGU MÄÄRUS (EL, Euratom) nr 609/2014,
26. mai 2014,
meetodite ja menetluse kohta, millega tehakse kättesaadavaks traditsioonilised, käibemaksupõhised ja kogurahvatulul põhinevad omavahendid, ning muude sularahavajaduste rahuldamiseks vajalike meetmete kohta
(uuesti sõnastatud)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 322 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 106a,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,
võttes arvesse kontrollikoja arvamust (1)
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 (2) on mitmel korral oluliselt muudetud. Kõnealune määrus tuleks täiendavate muudatuste tõttu selguse huvides uuesti sõnastada.
(2)
Määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 teatavad sätted on lisatud nõukogu määrusesse (EL, Euratom) nr 608/2014 (3) ning ei kuulu käesolevasse määrusesse. Kõnealused sätted käsitlevad omavahendite saldo arvutamist ja eelarvestamist, kontrolli ja järelevalvet omavahendite üle ning asjakohaseid aruandlusnõudeid ning omavahendite nõuandekomiteed.
(3)
Nõukogu otsuse 2014/335/EL, Euratom (4) artiklis 2 osutatud omavahendid peavad olema liidule kättesaadavad võimalikult headel tingimustel ning seda silmas pidades tuleks kehtestada eeskirjad, mille alusel liikmesriigid annavad kõnealused omavahendid komisjoni käsutusse. Käesolevasse määrusesse on üle võetud otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõike 1 punktis a osutatud traditsiooniliste omavahendite, kõnealuse otsuse artikli 2 lõike 1 punktis b osutatud käibemaksupõhiste omavahendite („käibemaksupõhised omavahendid”) ja kõnealuse otsuse artikli 2 lõike 1 punktis c osutatud kogurahvatulul põhinevate omavahendite („kogurahvatulul põhinevad omavahendid”) kättesaadavaks tegemist käsitlevad eeskirjad, mis olid varem esitatud määruses (EÜ, Euratom) nr 1150/2000.
(4)
Seoses omavahenditega tuleks määratleda omavahendite kindlaksmääramise mõiste ning otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõike 1 punktis a osutatud traditsiooniliste omavahendite kindlaksmääramise kohustuse täitmiseks tuleks ette näha üksikasjalikud eeskirjad.
(5)
Suhkrumaksudest tulenevate omavahendite puhul, mis on vaja sisse nõuda sellel turustamisaastale vastaval eelarveaastal, millesse kulu arvatakse, tuleks ette näha, et liikmesriigid teeksid sellised maksud komisjonile kättesaadavaks sellel eelarveaastal, millal need kindlaks määrati.
(6)
Liikmesriigid peaksid hoidma komisjonile kättesaadavana ning vajaduse korral edastama talle dokumendid ja teabe, mis on komisjonile vajalik, et teostada talle seoses liidu omavahenditega antud volitusi.
(7)
Omavahendite sissenõudmise eest vastutavad liikmesriikide asutused peaksid pidevalt hoidma komisjoni jaoks kättesaadavana omavahendite sissenõudmist käsitlevad tõendavad dokumendid.
(8)
Sissenõudmata nõuete kohta tuleks pidada eraldi raamatupidamisarvestust. See raamatupidamisarvestus ja selle kvartaliaruanne võimaldaksid komisjonil paremini jälgida liikmesriikide tegevust omavahendite sissenõudmisel, eriti juhtudel, mida ohustavad pettus ja eeskirjade eiramine.
(9)
Liikmesriikide ja komisjoni vahelise teabevahetusega seoses oleks tarvis sisse seada aegumistähtaeg arvestades, et liikmesriikide poolt kindlaks määratud varasemate aastatega seotud uusi nõudeid käsitatakse käesoleva aasta kindlaksmääratud nõuetena.
(10)
Selleks et tagada liidu eelarve rahastamine igas olukorras, tuleks sätestada menetlus, mis käsitleb kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ, Euratom) nr 1287/2003 (5) loodud käibemaksupõhiseid ja kogurahvatulul põhinevaid omavahendeid ja mille kohaselt liikmesriigid peavad tegema eelarvesse kantud omavahendid liidule kättesaadavaks regulaarsete püsivate igakuiste kaheteistkümnendikosadena ning korrigeerima kättesaadavaks tehtud summasid hiljem vastavalt käibemaksupõhiste omavahendite tegelikule baasile ja asjaomastele muutustele kogurahvatulus niipea, kui need täielikult teatavaks saavad.
(11)
Tuleks selgitada, milline mõju on iga eelarveaasta lõpus kogurahvatulu käsitlevatesse andmetesse tehtud muudatustel brutomaksete vähendamise rahastamisele.
(12)
Omavahendid tuleb kättesaadavaks teha tasumisele kuuluvate summade kandmise teel kontole, mis on selleks otstarbeks komisjoni nimel avatud iga liikmesriigi riigikassas või liikmesriigi poolt selleks määratud asutuses. Selleks et hoida rahaliste vahendite liikumine eelarve täitmise jaoks vajalikes piirides, võib liit kõnealuseid kontosid kasutada üksnes komisjoni sularahavajaduste rahuldamiseks.
(13)
Komisjonil peab olema piisav sularahavaru, et täita aasta alguskuudel tehtavate maksetega seotud regulatiivseid nõudeid, eelkõige seoses erivajadustega, mis on seotud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) kulude maksmisega vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 73/2009 (6).
(14)
Kooskõlas usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttega tuleks kanda hoolt selle eest, et hilinenult kättesaadavaks tehtud omavahenditelt tasumisele kuuluva viivise sissenõudmiskulu ei ületaks tasumisele kuuluva viivise summat.
(15)
Tuleks ühtlustada selliste kindlaksmääratud nõuete mahakandmisest teatamist, mille suhtes on otsustatud, et neid ei ole võimalik sisse nõuda, või mida käsitletakse sellisena.
(16)
Tihe koostöö liikmesriikide ja komisjoni vahel hõlbustab omavahendeid käsitlevate finantseeskirjade nõuetekohast rakendamist.
(17)
Selleks et tagada käesoleva määruse ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (7).
(18)
Selleks et kehtestada üksikasjalikud eeskirjad traditsiooniliste omavahendite nõudeid käsitlevate raamatupidamisarvestuse kuuaruannete ja eraldi raamatupidamisarvestuse kvartaliaruannete kohta, samuti juhtumite kohta, mis hõlmavad 50 000 eurot ületavaid summasid, mida ei ole võimalik sisse nõuda, tuleks rakendusaktid aruandluse eesmärgist tulenevat tehnilist iseloomu arvestades vastu võtta nõuandemenetluse teel.
(19)
Määrus (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 tuleks tunnistada kehtetuks.
(20)
Järjepidevuse tagamiseks ning võttes arvesse otsuse 2014/335/EL, Euratom artiklit 11, peaks käesolev määrus jõustuma kõnealuse otsusega samal päeval ning seda tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2014,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva määrusega kehtestatakse eeskirjad otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõike 1 punktides a, b ja c osutatud liidu omavahendite komisjonile kättesaadavaks tegemise kohta.
Artikkel 2
Traditsiooniliste omavahendite kindlaksmääramise kuupäev
1. Käesoleva määruse kohaldamisel loetakse otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõike 1 punktis a osutatud liidu traditsiooniliste omavahendite nõue kindlaksmääratuks niipea, kui tollieeskirjades ette nähtud tingimused seoses nõude arvestuskande tegemise ja võlgniku teavitamisega on täidetud.
2. Lõikes 1 osutatud kindlaksmääramise kuupäev on tollieeskirjades ette nähtud arvestusregistrisse kandmise kuupäev.
Suhkruturu ühise korraldusega seotud impordi- ja muude maksude puhul loetakse lõikes 1 osutatud kindlaksmääramise kuupäevaks suhkruvaldkonna õigusaktides ette nähtud teatamise kuupäev.
Kui kõnealust teatamist ei ole selgesti ette nähtud, loetakse kindlaksmääramise kuupäevaks liikmesriikide poolt võlgnike ettemaksete või lõppmaksete teel maksta olevate summade kindlaksmääramise kuupäev.
3. Vaidlusalustel juhtudel eeldatakse, et pädevatel haldusasutustel on võimalik lõikes 1 osutatud kindlaksmääramise eesmärgil nõude summa välja arvutada hiljemalt ajaks, mil tehakse esimene haldusotsus võlgnikule võlast teatamise kohta, või hiljemalt kohtusse pöördumise ajaks, kui see toimub varem.
Lõikes 1 osutatud kindlaksmääramise kuupäevaks loetakse haldusotsuse kuupäev või kohtumenetluse algatamise järel tehtava väljaarvutamise kuupäev.
4. Lõiget 1 kohaldatakse juhul, kui teadet on vaja parandada.
Artikkel 3
Tõendavate dokumentide säilitamine
Liikmesriigid võtavad kõik asjakohased meetmed, et tagada omavahendite kindlaksmääramise ja kättesaadavaks tegemisega seotud tõendavate dokumentide säilitamine vähemalt kolme kalendriaasta jooksul selle aasta lõpust arvates, mille kohta kõnealused tõendavad dokumendid on koostatud.
Liikmesriigid säilitavad määruse (EÜ, Euratom) nr 1287/2003 artiklis 3 osutatud statistiliste menetluste ja alustega seotud tõendavaid dokumente asjaomasele eelarveaastale järgneva neljanda aasta 30. septembrini. Käibemaksupõhiste omavahendite baasiga seotud tõendavaid dokumente säilitatakse sama kaua.
Kui esimeses ja teises lõigus märgitud tõendavate dokumentide kontrollimisel vastavalt määruse (EL, Euratom) nr 608/2014 artikli 2 lõikele 3 või nõukogu määruse (EMÜ, Euratom) nr 1553/89 (8) artiklile 11 ilmneb vajadus neid parandada, siis säilitatakse neid dokumente esimeses lõigus osutatud ajast kauem ja nii kaua, et neid saaks parandada ja tulemust kontrollida.
Juhul kui liikmesriigi ja komisjoni vaheline vaidlus, mis käsitleb omavahendite teatava summa kättesaadavaks tegemise kohustust, lahendatakse vastastikuse kokkuleppe või Euroopa Liidu Kohtu otsuse alusel, peab liikmesriik esitama komisjonile finantsjärelevalveks vajalikud tõendavad dokumendid kahe kuu jooksul pärast vaidluse lahendamist.
Artikkel 4
Halduskoostöö
1. Iga liikmesriik teatab komisjonile järgnevast:
a)
omavahendite kindlaksmääramise, sissenõudmise, kättesaadavaks tegemise ja kontrollimise eest vastutavate talituste ja asutuste nimed ning nende talituste ja asutuste rolli ning tegevust reguleerivad põhisätted;
b)
õigus- ja haldusnormidega kehtestatud üldsätted ja raamatupidamiseeskirjad, mis käsitlevad omavahendite kindlaksmääramist, sissenõudmist, kättesaadavaks tegemist ja kontrollimist komisjoni poolt;
c)
kõigi nende haldus- ja raamatupidamisdokumentide täpsed nimetused, kuhu on kantud artiklis 2 nimetatud kindlaksmääratud nõuded, eelkõige dokumendid, mida kasutatakse artiklis 6 ette nähtud raamatupidamisarvestuse koostamisel.
Komisjonile teatatakse viivitamata kõigist kõnealustes nimetustes või sätetes tehtud muudatustest.
2. Liikmesriigi taotluse korral edastab komisjon lõikes 1 osutatud teabe kõikidele liikmesriikidele.
Artikkel 5
Kohaldatavad määrad
Otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõike 1 punktis c osutatud ühtne määr määratakse kindlaks eelarvemenetluse käigus ning arvutatakse protsendina liikmesriikide prognoositava kogurahvatulu summast nii, et see katab täielikult selle osa eelarvest, mida ei rahastata otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõike 1 punktides a ja b osutatud tuludest, täiendavate teadusuuringute ja tehnoloogia arenduskavade rahalistest toetustest ega muudest tuludest.
Kõnealust määra väljendatakse eelarves arvuna, mis on ümardatud nii suure arvu kümnendkohtadeni, kui on vajalik kogurahvatulul põhinevate omavahendite täielikuks jaotamiseks liikmesriikide vahel.
II PEATÜKK
OMAVAHENDITE RAAMATUPIDAMISARVESTUS
Artikkel 6
Raamatupidamisarvestusse kandmine ja teavitamine
1. Omavahendite raamatupidamisarvestust peab iga liikmesriigi riigikassa või iga liikmesriigi määratud asutus ning see jaguneb vastavalt vahendite liigile.
2. Omavahendite arvestamise eesmärgil ei lõpe kuu varem kui omavahendite kindlaksmääramise kuu viimasel tööpäeval kell 13.00.
3. Vastavalt artiklile 2 kindlaks määratud nõuded tuleb käesoleva lõike teise lõigu alusel kanda raamatupidamisarvestusse hiljemalt esimesel tööpäeval pärast nõude kindlaksmääramise kuule järgneva teise kuu üheksateistkümnendat kuupäeva.
Kindlaksmääratud nõuded, mis ei ole esimeses lõigus osutatud raamatupidamisarvestusse kantud, sest need on veel sisse nõudmata, ning millele ei ole antud tagatist, kantakse esimeses lõigus ette nähtud aja jooksul eraldi raamatupidamisarvestusse. Liikmesriigid võivad kasutada seda korda juhul, kui kindlaksmääratud nõuded, millele on antud tagatis, vaidlustatakse ning need võivad vaidluste lahendamise tulemusena muutuda.
Võttes arvesse mõju, mida käibemaksupõhistele ja kogurahvatulul põhinevatele omavahenditele avaldab Ühendkuningriigile võimaldatav eelarvelise tasakaalustamatuse korrigeerimine ning Taani, Madalmaade, Austria ja Rootsi brutomaksete vähendamine, kantakse nimetatud vahendid esimeses lõigus nimetatud raamatupidamisarvestusse järgmiselt:
-
artikli 10 lõikes 3 osutatud kaheteistkümnendikosa kantakse arvestusse iga kuu esimesel tööpäeval;
-
artikli 10 lõigetes 4 ja 6 osutatud saldod ning artikli 10 lõigetes 5 ja 7 osutatud korrigeerimised kantakse arvestusse kord aastas, välja arvatud artikli 10 lõike 5 esimeses taandes osutatud erikorrigeerimised, mis kantakse raamatupidamisarvestusse asjaomase liikmesriigi ja komisjoni vahelise kokkuleppe sõlmimisele järgneva kuu esimesel tööpäeval.
Suhkruturu ühise korraldusega seotud impordi- ja muude maksudega seotud kindlaksmääratud nõuded kantakse esimeses lõigus osutatud arvestusse. Kui nimetatud nõudeid ei ole ettenähtud aja jooksul sisse nõutud, võivad liikmesriigid kannet parandada ja kanda need nõuded erandkorras eraldi arvestusse.
4. Iga liikmesriik saadab komisjonile lõikes 3 nimetatud tähtajaks järgneva:
a)
raamatupidamisarvestuse kuuaruande lõike 3 esimeses lõigus osutatud nõuete kohta;
b)
kvartaliaruande lõike 3 teises lõigus osutatud eraldi raamatupidamisarvestuse kohta.
Koos nimetatud kuuaruannetega esitavad asjaomased liikmesriigid üksikasjalikud andmed või aruanded omavahenditest tehtud mahaarvamiste kohta, mis põhinevad eristaatusega territooriume käsitlevatel sätetel.
Liikmesriigid edastavad koos iga aasta viimase kvartaliaruandega hinnangu kõnealuse aasta 31. detsembril eraldi raamatupidamisarvestuses olevate selliste nõuete kogusumma kohta, mille sissenõudmine on muutunud ebatõenäoliseks.
Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad, mis käsitlevad kuu- ja kvartaliaruandeid. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 16 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusele.
Artikkel 7
Raamatupidamisarvestuse parandamine
Pärast asjaomasele eelarveaastale järgneva kolmanda aasta 31. detsembrit ei saa artikli 6 lõike 4 esimese lõigu alusel liikmesriikide poolt edastatud kõnealuse aasta kuuaruannete summat enam parandada, välja arvatud seoses punktidega, millest komisjon või asjaomane liikmesriik on enne nimetatud kuupäeva teatanud.
Artikkel 8
Kindlaksmääratud summade parandamine
Artikli 2 lõike 4 alusel tehtud parandused liidetakse kindlaksmääratud nõuete kogusummale või lahutatakse sellest. Need kantakse artikli 6 lõike 3 esimeses ja teises lõigus osutatud raamatupidamisarvestusse ning artikli 6 lõikes 4 osutatud aruannetesse vastavalt nimetatud paranduste kuupäevale.
III PEATÜKK
OMAVAHENDITE KÄTTESAADAVAKS TEGEMINE
Artikkel 9
Riigikassa ja raamatupidamisarvestuse kord
1. Iga liikmesriik kannab omavahendid artiklis 10 sätestatud korras kontole, mis avatakse komisjoni nimel liikmesriigi riigikassas või liikmesriigi määratud asutuses.
See konto on tasuta ja omavääringus.
2. Liikmesriigid või nende määratud asutused saadavad komisjonile elektroonilisel kujul järgmise:
a)
tööpäeval, mil nad kannavad omavahendid komisjoni kontole, konto väljavõtte või krediteerimise teatise, millel on näidatud omavahendite kanne kontole;
b)
ilma et see piiraks punkti a kohaldamist, hiljemalt teisel tööpäeval pärast konto krediteerimist konto väljavõtte, millel on näidatud omavahendite kanne kontole.
3. Krediteeritud summad arvestatakse eurodes kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 966/2012) (9) ja komisjoni delegeeritud määrusega (EL) nr 1268/2012 (10).
Artikkel 10
Summade kindlaksmääramine, kättesaadavaks tegemise ajastamine ja korrigeerimised
1. Pärast sissenõudmiskulude mahaarvamist vastavalt otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõikele 3 ja artikli 10 lõikele 3 tehakse kanne kõnealuse otsuse artikli 2 lõike 1 punktis a osutatud traditsiooniliste omavahendite kohta hiljemalt sellele kuule järgneva teise kuu üheksateistkümnendale kuupäevale järgneval esimesel tööpäeval, mil nõue käesoleva määruse artiklis 2 ette nähtud korras kindlaks määrati.
Käesoleva määruse artikli 6 lõike 3 teise lõigu alusel eraldi raamatupidamisarvestusse kantavate nõuete puhul tuleb kanne teha siiski hiljemalt nõude sissenõudmise kuule järgneva teise kuu üheksateistkümnendale kuupäevale järgneval esimesel tööpäeval.
2. Vajaduse korral võib komisjon paluda liikmesriikidel teha omavahendite, välja arvatud käibemaksupõhiste ja kogurahvatulul põhinevate omavahendite kanne ettemaksena ühe kuu võrra varem teabe alusel, mis on nende käsutuses sama kuu viieteistkümnendal kuupäeval.
Iga ettemaksena tehtavat kannet korrigeeritakse järgmisel kuul lõikes 1 nimetatud kande tegemise ajal. Selles korrigeerimises sisaldub ettemaksena tehtava kande summaga võrduva negatiivse kande summa.
3. Võttes arvesse mõju, mida käibemaksupõhistele ja kogurahvatulul põhinevatele omavahenditele avaldab Ühendkuningriigile võimaldatav eelarvelise tasakaalustamatuse korrigeerimine ning Taani, Madalmaade, Austria ja Rootsi brutomaksete vähendamine, kantakse nimetatud vahendid kontole iga kuu esimesel tööpäeval kaheteistkümnendikosadena asjaomastest eelarve kogusummadest konverteerituna omavääringusse eelarveaastale eelneva kalendriaasta viimasel ametliku noteeringu päeval kehtiva, Euroopa Liidu Teataja C-seerias avaldatud vahetuskursi alusel.
Erivajadusteks, mis on seotud EAGFi kulude maksmisega vastavalt määrusele (EÜ) nr 73/2009, ning olenevalt liidu sularahapositsioonist võib komisjon paluda liikmesriikidel kanda eelarveaasta esimeses kvartalis ettemaksena ühe või kahe kuu võrra varem kontole käibemaksupõhiste ja kogurahvatulul põhinevate omavahendite eelarvelistest summadest üks kaheteistkümnendik või osa sellest kaheteistkümnendikust, võttes arvesse mõju, mida nimetatud vahenditele avaldab Ühendkuningriigile võimaldatav eelarvelise tasakaalustamatuse korrigeerimine ning Taani, Madalmaade, Austria ja Rootsi brutomaksete vähendamine.
Pärast esimest kvartalit ei tohi ühe kuu taotletav kanne olla suurem kui üks kaheteistkümnendik käibemaksupõhistest ja kogurahvatulul põhinevatest omavahenditest ning peab jääma eelarvesse selleks otstarbeks kavandatud summade piiresse.
Komisjon teatab sellest liikmesriikidele hiljemalt kaks nädalat enne taotletava kande tegemist.
Kaheksandat lõiku, mis käsitleb iga aasta jaanuaris kontole kandmiseks ette nähtud summat, ning üheksandat lõiku, mida kohaldatakse juhul, kui eelarvet ei ole enne eelarveaasta algust lõplikult vastu võetud, kohaldatakse kõnealuste ettemaksena tehtavate kannete suhtes.
Muudatuste tegemine käibemaksupõhiste omavahendite ühtses määras, kogurahvatulul põhinevate omavahendite määras, otsuse 2014/335/EL, Euratom artiklites 4 ja 5 osutatud Ühendkuningriigile võimaldatava eelarvelise tasakaalustamatuse korrigeerimises ja selle rahastamises ning Taani, Madalmaade, Austria ja Rootsi brutomaksete vähendamise rahastamises eeldab paranduseelarve lõplikku vastuvõtmist ning kõnealuste muudatuste alusel taaskorrigeeritakse pärast eelarveaasta algust kontole kantud kaheteistkümnendikosad.
Kõnealused taaskorrigeerimised tehakse esimese kande ajal pärast paranduseelarve lõplikku vastuvõtmist, kui see võetakse vastu enne kuu kuueteistkümnendat päeva. Vastasel juhul tehakse taaskorrigeerimised teise kande ajal pärast paranduseelarve lõplikku vastuvõtmist. Erandina finantsmääruse artiklist 11 kantakse need taaskorrigeerimised asjaomase paranduseelarve eelarveaasta raamatupidamisarvestusse.
Iga eelarveaasta jaanuarikuu kaheteistkümnendikosad arvutatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 314 lõikes 2 osutatud eelarveprojektis ette nähtud summade põhjal, konverteerituna omavääringusse vahetuskursi alusel, mis kehtib eelarveaastale eelneva kalendriaasta 15. detsembrile järgneval esimesel ametliku noteeringu päeval; korrigeerimise kohta tehakse kanne järgmisesse kuusse.
Kui eelarvet ei ole vähemalt kaks nädalat enne järgmise eelarveaasta jaanuarikuu kannet lõplikult vastu võetud, teevad liikmesriigid siiski iga kuu, kaasa arvatud jaanuari, esimesel tööpäeval kande ühe kaheteistkümnendikosa kohta viimati lõplikult vastu võetud eelarvesse kantud käibemaksupõhiste ja kogurahvatulul põhinevate omavahendite summast, võttes arvesse mõju, mida nimetatud vahenditele avaldab Ühendkuningriigile võimaldatav eelarvelise tasakaalustamatuse korrigeerimine ning Taani, Madalmaade, Austria ja Rootsi brutomaksete vähendamine; tehtud kanded korrigeeritakse eelarve lõplikule vastuvõtmisele järgneval esimesel maksetähtpäeval, kui eelarve võetakse vastu enne asjaomase kuu kuueteistkümnendat päeva. Vastasel juhul toimub korrigeerimine teisel maksetähtpäeval, mis järgneb eelarve lõplikule vastuvõtmisele.
4. Iga liikmesriigi puhul kantakse käibemaksupõhiste omavahendite baasi aastaaruande põhjal, mis on tehtud määruse (EMÜ, Euratom) nr 1553/89 artikli 7 lõike 1 kohaselt, deebetisse kõnealuses aruandes sisalduva info alusel summa, mille arvutamisel kohaldatakse eelmisel eelarveaastal vastu võetud ühtset määra, ning kantakse kreeditisse kõnealuse eelarveaasta jooksul tehtud 12 makset. Liikmesriigi käibemaksupõhiste omavahendite baas, mille suhtes kohaldatakse kõnealust määra, ei või siiski ületada otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõike 1 punktis b kindlaks määratud protsendimäära kogurahvatulust, mis on osutatud kõnealuse otsuse artikli 2 lõike 7 esimeses lõigus. Komisjon arvutab saldo ja teatab sellest liikmesriikidele piisavalt aegsasti, et nad saaksid kanda nimetatud saldo käesoleva määruse artikli 9 lõikes 1 osutatud kontole sama aasta detsembrikuu esimesel tööpäeval.
5. Pärast iga käibemaksupõhiste omavahendite baasi parandust vastavalt määruse (EMÜ, Euratom) nr 1553/89 artikli 9 lõikele 1 korrigeeritakse iga asjaomase liikmesriigi puhul, kelle kõnealuseid parandusi võimaldav baas ei ületa otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõike 1 punktis b ja artikli 10 lõikes 2 sätestatud protsendimäärasid, käesoleva artikli lõikes 4 osutatud saldot järgmiselt:
-
31. juuliks määruse (EMÜ, Euratom) nr 1553/89 artikli 9 lõike 1 esimese lõigu alusel tehtud parandused põhjustavad üldise korrigeerimise, mis tuleb kanda käesoleva määruse artikli 9 lõikes 1 osutatud kontole sama aasta detsembrikuu esimesel tööpäeval. Erikorrigeerimise võib siiski kontole kanda enne kõnealust kuupäeva asjaomase liikmesriigi ja komisjoni vahelisel kokkuleppel;
-
kui komisjoni meetmed baasi parandamiseks määruse (EMÜ, Euratom) nr 1553/89 artikli 9 lõike 1 teise lõigu alusel põhjustavad käesoleva määruse artikli 9 lõikes 1 osutatud kontole tehtavate kannete korrigeerimise, siis tehakse kõnealune korrigeerimine kuupäeval, mille komisjon vastavalt kõnealustele meetmetele kindlaks määrab.
Käesoleva artikli lõikes 7 osutatud muudatused kogurahvatulus põhjustavad nende liikmesriikide saldo korrigeerimise, kelle käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud parandusi võimaldava baasi muutuva määra ülempiir on selline, nagu on sätestatud otsuse 2014/335/EL, Euratom artikli 2 lõike 1 punktis b ja artikli 10 lõikes 2.
Komisjon teatab kõnealustest korrigeerimistest liikmesriikidele piisavalt aegsasti, et need saaksid kanda korrigeerimised käesoleva määruse artikli 9 lõikes 1 osutatud kontole sama aasta detsembrikuu esimesel tööpäeval.
Erikorrigeerimise võib siiski kontole kanda mis tahes ajal asjaomase liikmesriigi ja komisjoni vahelisel kokkuleppel.
6. Liikmesriikide poolt määruse (EÜ, Euratom) nr 1287/2003 artikli 2 lõike 2 kohaselt esitatud eelmise eelarveaasta kogurahvatulu kogusummat turuhindades ja selle komponente väljendavate arvandmete põhjal kantakse iga liikmesriigi puhul deebetisse summa, mille arvutamisel kohaldatakse kogurahvatulu suhtes eelmise eelarveaasta jaoks vastu võetud määra, ning kreeditisse kantakse kõnealuse eelneva eelarveaasta jooksul tehtud maksed. Komisjon määrab kindlaks saldo ja teatab sellest liikmesriikidele piisavalt aegsasti, et nad saaksid kanda nimetatud saldo käesoleva määruse artikli 9 lõikes 1 osutatud kontole sama aasta detsembrikuu esimesel tööpäeval.
7. Kõik muudatused, mis tehakse eelmiste eelarveaastate kogurahvatulus vastavalt määruse (EÜ, Euratom) nr 1287/2003 artikli 2 lõikele 2, kui nimetatud määruse artiklist 5 ei tulene teisiti, põhjustavad iga asjaomase liikmesriigi vastavalt käesoleva artikli lõikele 6 kindlaks määratud saldo korrigeerimise. Nimetatud korrigeerimine määratakse kindlaks käesoleva artikli lõike 5 esimeses lõigus sätestatud korras. Komisjon teatab liikmesriikidele kõnealustest korrigeerimistest piisavalt aegsasti, et liikmesriigid saaksid korrigeerimised kanda käesoleva määruse artikli 9 lõikes 1 osutatud kontole sama aasta detsembrikuu esimesel tööpäeval. Pärast asjaomasele eelarveaastale järgneva neljanda aasta 30. septembrit ei võeta arvesse ühtegi kogurahvatulus tehtavat muudatust, välja arvatud muudatused seoses punktidega, millest komisjon või liikmesriik on teatanud enne kõnealust kuupäeva.
8. Lõigetes 4-7 osutatud toimingud kujutavad endast muudatusi selle eelarveaasta tuludes, mille kestel toimingud tehakse.
Vastavalt määruse (EL, Euratom) nr 608/2014 artikli 1 lõikele 2 võib jooksva eelarveaasta eelarvesse kavandatud tulude summat suurendada või vähendada paranduseelarve abil kõnealusest toimingust tuleneva summa võrra.
9. Taani, Madalmaade, Austria ja Rootsi brutomaksete vähendamise rahastamises ei tehta hilisemaid muudatusi, kui määruse (EÜ, Euratom) nr 1287/2003 artikli 2 lõikest 2 tulenevad kogurahvatulu andmed muutuvad.
Artikkel 11
Mitteosalemisest tulenev korrigeerimine
1. Kui vastavalt ELi toimimise lepingule ja selle protokollidele nr 21 ja 22 liikmesriik ei osale konkreetse liidu meetme või poliitika rahastamises, on tal õigus korrigeerimisele, mis arvutatakse käesoleva artikli lõike 2 alusel omavahendite summa põhjal, mille ta on maksnud nende aastate eest, mil ta ei ole osalenud asjaomase meetme või poliitika rahastamises.
2. Komisjon arvutab korrigeerimise välja asjaomasele eelarveaastale järgneval aastal samaaegselt käesoleva määruse artiklis 10 ette nähtud kogurahvatulu saldode kindlaksmääramisega.
Arvutus tehakse asjaomase eelarveaasta arvandmete põhjal:
a)
kogurahvatulu kogusumma turuhindades ja selle komponendid,
b)
kõnealusele meetmele või poliitikale vastavate tegevuskulude eelarve täitumine.
Korrigeerimine arvutatakse, korrutades kõnealuste kulude kogusumma, välja arvatud kõnealuses meetmes või poliitikas osalevate kolmandate riikide poolt rahastatud kulud, protsendiga, mis väljendab korrigeerimisele õigust omava liikmesriigi kogurahvatulu osa kõikide liikmesriikide kogurahvatulust. Korrigeerimine rahastatakse meetmes või poliitikas osalevate liikmesriikide poolt vastavalt skaalale, mis määratakse kindlaks, jagades nende kogurahvatulu kõikide osalevate liikmesriikide kogurahvatuluga. Korrigeerimise arvutamiseks konverteeritakse summad omavääringust eurodesse või vastupidi asjaomasele eelarveaastale eelneva kalendriaasta viimasel ametliku noteeringu päeval kehtiva vahetuskursi alusel.
Kõnealune iga asjaomast aastat käsitlev korrigeerimine on ühekordne ja see on lõplik isegi juhul, kui kogurahvatulu suurust hiljem muudetakse.
3. Komisjon teatab liikmesriikidele õigeaegselt korrigeerimise summa suuruse, et liikmesriigid saaksid detsembri esimesel tööpäeval kanda selle käesoleva määruse artikli 9 lõikes 1 osutatud kontole.
Artikkel 12
Viivis hilinenult kättesaadavaks tehtud summadelt
1. Mis tahes hilinemise eest summade kandmisel artikli 9 lõikes 1 osutatud kontole peab asjaomane liikmesriik maksma viivist.
Alla 500 euro suuruste viivisesummade sissenõudmisest siiski loobutakse.
2. Majandus- ja rahaliitu kuuluvate liikmesriikide puhul võrdub viivise intressimäär Euroopa Liidu Teataja C-seerias avaldatud maksetähtpäeva kuu esimese kalendripäeva määraga, mida Euroopa Keskpank kohaldas oma põhiliste refinantseerimistehingute suhtes ning mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra.
Intressimäärale lisandub 0,25 protsendipunkti iga viivitatud kuu kohta. Suurendatud määra kohaldatakse kogu viivitusaja suhtes.
3. Majandus- ja rahaliitu mittekuuluvate liikmesriikide puhul võrdub viivise intressimäär määraga, mida liikmesriikide keskpangad kohaldasid oma põhiliste refinantseerimistehingute suhtes kõnealuse kuu esimesel kuupäeval ning mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra, või liikmesriikide puhul, kelle keskpanga intressimäär ei ole teada, keskpanga intressimäärale kõige paremini vastava intressimääraga, mida kohaldatakse liikmesriigi rahaturul kõnealuse kuu esimesel kuupäeval ning mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra.
Intressimäärale lisandub 0,25 protsendipunkti iga viivitatud kuu kohta. Suurendatud määra kohaldatakse kogu viivitusaja suhtes.
4. Lõikes 1 osutatud viivise maksmise suhtes kohaldatakse artikli 9 lõikeid 2 ja 3 mutatis mutandis.
Artikkel 13
Summad, mida ei ole võimalik sisse nõuda
1. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada artikli 2 kohaselt kindlaks määratud nõuetele vastavate summade komisjonile kättesaadavaks tegemine käesolevas määruses ette nähtud korras.
2. Liikmesriigid on järgmistel tingimustel vabastatud artikli 2 kohaselt kindlaks määratud nõuetele vastavate summade komisjoni käsutusse andmise kohustusest, kui neid ei ole võimalik sisse nõuda:
a)
vääramatu jõu tõttu;
b)
muudel liikmesriikidest mittesõltuvatel põhjustel.
Pädev haldusasutus kuulutab kindlaksmääratud nõuetele vastavad summad oma otsusega sissenõudmisele mittekuuluvateks, kui ta leiab, et neid ei ole võimalik sisse nõuda.
Kindlaksmääratud nõuetele vastavad summad kuulutatakse sissenõudmisele mittekuuluvateks hiljemalt viis aastat pärast kuupäeva, mil summa kooskõlas artikliga 2 kindlaks määrati, ning halduskaebuse või kohtumenetluse korral pärast lõpliku otsuse tegemise, avaldamise või sellest teatamise kuupäeva.
Osalise makse või osaliste maksete laekumisel algab maksimaalselt viieaastane ajavahemik viimase makse tegemise kuupäevast, kui sellega võlg ei kustunud.
Summad, mis on loetud või kuulutatud sissenõudmisele mittekuuluvateks, kustutatakse lõplikult artikli 6 lõike 3 teises lõigus osutatud eraldi raamatupidamisarvestusest. Kõnealuseid summasid kajastatakse artikli 6 lõike 4 esimeses lõigus osutatud kvartaliaruande lisas ja vajadusel määruse (EL, Euratom) nr 608/2014 artiklis 5 osutatud kvartali kirjeldustes.
3. Kui asjaomaste kindlaksmääratud nõuete suurus ületab 50 000 eurot, edastavad liikmesriigid kolme kuu jooksul pärast käesoleva artikli lõikes 2 osutatud haldusotsuse tegemist või kooskõlas nimetatud lõikes osutatud tähtaegadega komisjonile aruande nende juhtumite kohta, mille suhtes on kohaldatud käesoleva artikli lõiget 2.
Kõnealune aruanne sisaldab kõiki asjaolusid, mille alusel on võimalik põhjalikult läbi vaadata käesoleva artikli lõike 2 punktides a ja b osutatud põhjused, mis takistasid asjaomasel liikmesriigil kõnealuseid summasid komisjonile kättesaadavaks teha, ning liikmesriigi poolt summade sissenõudmiseks võetud meetmeid.
Aruanne esitatakse komisjoni kehtestatud vormis. Komisjon võtab selleks vastu rakendusaktid. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 16 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusele.
4. Komisjon edastab oma märkused asjaomasele liikmesriigile kuue kuu jooksul pärast lõikes 3 ette nähtud aruande kättesaamist.
Kui komisjon peab vajalikuks taotleda lisateavet, arvestatakse kuuekuulist tähtaega taotletud lisateabe kättesaamise kuupäevast.
IV PEATÜKK
SULARAHAVARUDE HALDAMINE
Artikkel 14
Sularahavarude haldamise nõuded
1. Komisjon kasutab artikli 9 lõikes 1 osutatud kontodele kantud summasid ulatuses, mis on vajalik eelarve rakendamisest tulenevate komisjoni sularahavajaduste rahuldamiseks.
2. Kui sularahavajadused ületavad kontodel olevad varad, võib komisjon välja võtta kõnealustel kontodel olevate varade kogusummast suurema summa vastavalt eelarveliste assigneeringute kättesaadavusele ning eelarvesse kavandatud omavahendite piires. Sellisel juhul teavitab komisjon liikmesriike eelnevalt kõikidest prognoositavatest ülemäärastest vajadustest.
3. Ainult juhul, kui nõukogu määruste ja otsuste kohaselt sõlmitud lepingu järgse või kohaselt garanteeritud laenu maksmisel tekib makseviivitus ning tekib olukord, mille tõttu komisjon ei saa õigel ajal võtta selliste laenude suhtes finantseeskirjades ette nähtud muid meetmeid, et tagada liidu seadusjärgsete kohustuste täitmine laenuandjate ees, võib liidu võlgade maksmiseks ajutiselt kohaldada lõikeid 2 ja 4, olenemata lõikes 2 ette nähtud tingimustest.
4. Vahe koguvarade ja sularahavajaduste vahel jagatakse liikmesriikide vahel võimaluse korral osadeks, mille suurus on proportsionaalne iga asjaomase liikmesriigi prognoositud eelarvelise tuluga.
Artikkel 15
Maksekorralduste täitmine
1. Liikmesriigid või nende määratud asutused täidavad komisjoni maksekorraldused komisjoni juhiste kohaselt ja mitte hiljem kui kolme tööpäeva jooksul pärast korralduse saamist. Sularahatehingute puhul täidavad liikmesriigid korraldusi siiski komisjoni määratud aja jooksul.
2. Liikmesriigid või nende määratud asutused saadavad komisjonile elektroonilisel kujul ja mitte hiljem kui kahe tööpäeva jooksul pärast iga tehingu sooritamist konto väljavõtte, millel on näha asjaomased tehingud.
V PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 16
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab määruse (EL, Euratom) nr 608/2014 artiklis 7 osutatud omavahendite nõuandekomitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 4.
Artikkel 17
Intressimäära käsitlevad üleminekusätted
Määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 enne nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 2028/2004 (11) artiklis 11 ette nähtud intressimäära kohaldatakse jätkuvalt hilinenud maksete eest viivise arvutamisel, kui maksetähtpäev oli enne 1. detsembrit 2004.
Artikkel 18
Kehtetuks tunnistamine
1. Määrus (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 tunnistatakse kehtetuks.
2. Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ja neid loetakse vastavalt II lisas esitatud vastavustabelile.
Artikkel 19
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub otsuse 2014/335/EL, Euratom jõustumise päeval.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 26. mai 2014


Input:
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1049/2013,
25. oktoober 2013,
millega keelatakse Ühendkuningriigi lipu all sõitvatel laevadel merilutsu püük I, II ja XIV püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelistes vetes
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 20. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1224/2009, millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, (1) eriti selle artikli 36 lõiget 2,
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu 21. jaanuari 2013. aasta määrusega (EL) nr 40/2013, millega määratakse 2013. aastaks kindlaks kalapüügivõimalused ELi vetes ning ELi laevade kalapüügivõimalused teatavates väljaspool ELi asuvates vetes teatavate selliste kalavarude ja kalavarurühmade püügiks, mis kuuluvad rahvusvaheliste läbirääkimiste või kokkulepete reguleerimisalasse, (2) on kehtestatud kvoodid 2013. aastaks.
(2)
Komisjonile esitatud teabe kohaselt on käesoleva määruse lisas osutatud kalavaru püük samas lisas osutatud liikmesriigi lipu all sõitvate või selles liikmesriigis registreeritud laevade puhul ammendanud 2013. aastaks eraldatud kvoodi.
(3)
Seepärast on vaja keelata nimetatud kalavaru püük,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Kvoodi ammendumine
Käesoleva määruse lisas osutatud liikmesriigile 2013. aastaks samas lisas osutatud kalavaru püügiks eraldatud kvooti käsitatakse ammendatuna alates lisas sätestatud kuupäevast.
Artikkel 2
Keelud
Käesoleva määruse lisas osutatud liikmesriigi lipu all sõitvatel või selles liikmesriigis registreeritud laevadel on keelatud püüda samas lisas osutatud kalavaru alates lisas sätestatud kuupäevast. Kõnealustel laevadel on keelatud pardal hoida, ümber paigutada, ümber laadida või lossida sellist püütud kalavaru pärast nimetatud kuupäeva.
Artikkel 3
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 25. oktoober 2013


Input:
DECISÃO 2014/491/PESC DO CONSELHO
de 22 de julho de 2014
que altera a Decisão 2013/189/PESC que cria a Academia Europeia de Segurança e Defesa (AESD)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado da União Europeia, nomeadamente o artigo 42.o, n.o 4,
Tendo em conta a proposta da Alta-Representante da União para os Negócios Estrangeiros e a Política de Segurança,
Considerando o seguinte:
(1)
Em 22 de abril de 2013, o Conselho aprovou a Decisão 2013/189/PESC (1), que cria a Academia Europeia de Segurança e Defesa (AESD).
(2)
A Decisão 2013/189/PESC prevê um montante de referência financeira destinado a cobrir as despesas da AESD durante os primeiros 12 meses subsequentes à celebração do convénio de financiamento, de 1 de agosto de 2013 a 31 de julho de 2014.
(3)
Em 25 de março de 2014, o Comité Diretor estabelecido pela Decisão 2013/189/PESC acordou em que o período abrangido pelo acordo financeiro deverá ser alinhado pelo período contabilístico anual, que vai de 1 de janeiro a 31 de dezembro, de modo a exigir um conjunto único de registos contabilísticos a partir de 2016.
(4)
Deve ser por isso estabelecido um novo montante de referência financeira para o período compreendido entre 1 de agosto de 2014 e 31 de dezembro de 2015.
(5)
A Decisão 2013/189/PESC deverá, por conseguinte, ser alterada em conformidade,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
O artigo 16.o, n.o 2, da Decisão 2013/189/PESC passa a ter a seguinte redação:
«2. O montante de referência financeira destinado a cobrir as despesas da AESD durante os primeiros 12 meses subsequentes à celebração do convénio de financiamento a que se refere o n.o 3 é de 535 000 EUR.
O montante de referência financeira destinado a cobrir as despesas da AESD durante o período compreendido entre 1 de agosto de 2014 e 31 de dezembro de 2015 é de 756 000 EUR.
Os montantes de referência financeira destinados a cobrir as despesas da AESD para períodos ulteriores são decididos pelo Conselho.».
Artigo 2.o
Entrada em vigor
A presente decisão entra em vigor na data da sua adoção.
Feito em Bruxelas, em 22 de julho de 2014.


Input:
ΕΚΤΕΛΕΣΤΙΚΌΣ ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΣ (ΕΕ) αριθ. 1256/2013 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 4ης Δεκεμβρίου 2013
για καθορισμό των κατ’ αποκοπή τιμών εισαγωγής για τον προσδιορισμό της τιμής εισόδου ορισμένων οπωροκηπευτικών
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1234/2007 του Συμβουλίου, της 22ας Οκτωβρίου 2007, για τη θέσπιση κοινής οργάνωσης των γεωργικών αγορών και ειδικών διατάξεων για ορισμένα γεωργικά προϊόντα (ενιαίος κανονισμός ΚΟΑ) (1),
Έχοντας υπόψη τον εκτελεστικό κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 543/2011 της Επιτροπής, της 7ης Ιουνίου 2011, για τη θέσπιση λεπτομερών κανόνων εφαρμογής του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1234/2007 του Συμβουλίου όσον αφορά τους τομείς των οπωροκηπευτικών και των μεταποιημένων οπωροκηπευτικών (2), και ιδίως το άρθρο 136 παράγραφος 1,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Ο εκτελεστικός κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 543/2011 προβλέπει, κατ’ εφαρμογή των αποτελεσμάτων των πολυμερών εμπορικών διαπραγματεύσεων του Γύρου της Ουρουγουάης, τα κριτήρια για τον καθορισμό από την Επιτροπή των κατ’ αποκοπή τιμών εισαγωγής από τρίτες χώρες, για τα προϊόντα και τις περιόδους που ορίζονται στο παράρτημα XVI μέρος A του εν λόγω κανονισμού.
(2)
Η κατ’ αποκοπή τιμή εισαγωγής υπολογίζεται κάθε εργάσιμη ημέρα, σύμφωνα με το άρθρο 136 παράγραφος 1 του εκτελεστικού κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 543/2011, λαμβανομένων υπόψη των ημερήσιων μεταβλητών στοιχείων. Συνεπώς, ο παρών κανονισμός θα πρέπει να αρχίσει να ισχύει την ημέρα της δημοσίευσής του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
Άρθρο 1
Οι κατ’ αποκοπή τιμές εισαγωγής που αναφέρονται στο άρθρο 136 του εκτελεστικού κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 543/2011 καθορίζονται στο παράρτημα του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 2
Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την ημέρα της δημοσίευσής του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 4 Δεκεμβρίου 2013.


Input:
PADOMES LĒMUMS
(2014. gada 24. jūnijs)
par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem OTIF Revīzijas komitejas 25. sesijā attiecībā uz dažiem grozījumiem Konvencijā par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF) un tās papildinājumos
(2014/699/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 91. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Savienība pievienojās 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem, kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (“COTIF konvencija”), saskaņā ar Padomes Lēmumu 2013/103/ES (1).
(2)
COTIF konvenciju piemēro visas dalībvalstis, izņemot Kipru un Maltu.
(3)
Paredzams, ka Revīzijas komiteja, kas izveidota saskaņā ar COTIF konvencijas 13. panta 1. punkta c) apakšpunktu, savā 25. sesijā, kura notiks no 2014. gada 25. līdz 27. jūnijam, lems par dažiem grozījumiem COTIF konvencijā, kā arī dažos tās papildinājumos, proti, B papildinājumā (“Vienveida noteikumi attiecībā uz kravu starptautisko dzelzceļa pārvadājumu līgumu” - CIM), D papildinājumā (“Vienveida noteikumi attiecībā uz līgumu par transportlīdzekļu izmantošanu starptautiskajā dzelzceļa satiksmē” - CUV), E papildinājumā (“Vienveida noteikumi attiecībā uz līgumu par infrastruktūras izmantošanu starptautiskajā dzelzceļa satiksmē” - CUI), F papildinājumā (“Vienveida noteikumi tehnisko standartu apstiprināšanai un vienveida tehnisko priekšrakstu pieņemšanai, kas piemērojami attiecībā uz izmantošanai starptautiskajā satiksmē paredzētajiem dzelzceļa materiāliem” - APTU) un G papildinājumā (“Vienveida noteikumi attiecībā uz starptautiskajā satiksmē izmantojamo dzelzceļa materiālu tehnisko atzīšanu” - ATMF).
(4)
COTIF konvencijas grozījumu mērķis ir atjaunināt Tehnisko ekspertu komitejas uzdevumus un jēdziena “valdītājs” definīciju saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un grozīt atsevišķus noteikumus, kuri attiecas uz Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (OTIF) finansēšanu, auditu un ziņošanu, kā arī nelielām administratīvām izmaiņām.
(5)
B papildinājuma (CIM) grozījumu mērķis ir dot priekšroku pavadzīmes un tās pavaddokumentu sniegšanai elektroniskā formātā un precizēt dažus pārvadājumu līguma noteikumus.
(6)
OTIF ģenerālsekretāra piedāvāto D papildinājuma (CUV) grozījumu mērķis ir precizēt, kādas lomas līgumos par transportlīdzekļu izmantošanu starptautiskajā dzelzceļu satiksmē ir valdītājam un par uzturēšanu atbildīgajai struktūrai. Francija ir iesniegusi atsevišķu priekšlikumu, kas attiecas uz atbildību par transportlīdzekļa radīto kaitējumu. Vācija ir arī iesniegusi atsevišķu priekšlikumu, ka attiecas uz CUV vienoto noteikumu darbības jomu.
(7)
G papildinājuma (ATMF) grozījumu mērķis ir atjaunināt noteikumus par starptautiskajā satiksmē izmantojamo dzelzceļa materiālu tehnisko atzīšanu, precizēt Līgumslēdzējas valsts, kas definēta minētajā papildinājumā, kompetentās iestādes un novērtētājas struktūras funkcijas un savstarpējās attiecības, kā arī saskaņot terminus ar Savienības tiesību aktu terminiem.
(8)
F papildinājuma (APTU) grozījumu mērķis ir saglabāt konsekvenci ar pārskatīto G papildinājumu (ATMF).
(9)
Starptautiskās Dzelzceļa transporta komitejas (CIT) ierosināto E papildinājuma (CUI) grozījumu mērķis ir paplašināt līgumam par infrastruktūras izmantošanu piemērojamo vienveida noteikumu darbības jomu, tos attiecinot arī uz iekšzemes dzelzceļa pārvadājumiem, izveidot juridisko pamatu dzelzceļa infrastruktūras izmantošanas vispārējiem noteikumiem un paplašināt infrastruktūras pārvaldītāju atbildību par kaitējumu vai zaudējumiem, kas radušies infrastruktūras dēļ.
(10)
OTIF ģenerālsekretārs ir ierosinājis veikt arī redakcionālas izmaiņas - visā COTIF konvencijas un tās papildinājumu tekstā vārdkopas “Eiropas Kopiena” un “Eiropas Kopienas” aizstāt ar “Eiropas Savienība”.
(11)
Lielākā daļa ierosināto grozījumu ir saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un stratēģiskajiem mērķiem, tāpēc Savienībai tie būtu jāatbalsta. Daži grozījumi neietekmē Savienības tiesību aktus, un attiecībā uz tiem nav vajadzības vienoties par nostāju Savienības līmenī. Visbeidzot, par dažiem grozījumiem vēl jāturpina apspriesties Savienības iekšienē, un šajā Revīzijas komitejas sanāksmē tie būtu jānoraida; ja pēdējie minētie grozījumi tiktu apstiprināti bez Savienībai pieņemamām izmaiņām, Savienībai būtu jāiesniedz iebildumi saskaņā ar COTIF konvencijas 35. panta 4. punktā noteikto procedūru,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Nostāja, kas Savienības vārdā ir jāieņem saskaņā ar Konvenciju par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem izveidotās Revīzijas komitejas 25. sesijā, atbilst šā lēmuma pielikumam.
2. Savienības pārstāvji Revīzijas komitejā drīkst vienoties par nelieliem grozījumiem šā lēmuma pielikumā minētajos dokumentos bez jauna Padomes lēmuma.
2. pants
Pēc Revīzijas komitejas lēmuma pieņemšanas to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
3. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
Luksemburgā, 2014. gada 24. jūnijā


Input:
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 581/2013
zo 17. júna 2013,
ktorým sa do Registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení zapisuje názov [Αγουρέλαιο Χαλκιδικής (Agoureleo Chalkidikis) (CHOP)]
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (1), a najmä na jeho článok 52 ods. 2,
keďže:
(1)
Nariadením (EÚ) č. 1151/2012 sa zrušilo a nahradilo nariadenie Rady (ES) č. 510/2006 z 20. marca 2006 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (2).
(2)
V súlade s článkom 6 ods. 2 nariadenia (ES) č. 510/2006 bola žiadosť Grécka o zápis názvu „Αγουρέλαιο Χαλκιδικής (Agoureleo Chalkidikis)“ do registra uverejnená v Úradnom vestníku Európskej únie (3).
(3)
Komisii nebola v súlade s článkom 7 nariadenia (ES) č. 510/2006 oznámená žiadna námietka, názov „Αγουρέλαιο Χαλκιδικής (Agoureleo Chalkidikis)“ sa teda musí zapísať do registra,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Názov uvedený v prílohe k tomuto nariadeniu sa zapisuje do registra.
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 17. júna 2013


Input:
DECISIONE DI ESECUZIONE DELLA COMMISSIONE
del 4 dicembre 2013
che modifica l’allegato I della decisione 2004/211/CE per quanto riguarda la voce relativa al Brasile figurante nell’elenco dei paesi terzi e delle loro parti da cui sono autorizzate le importazioni nell’Unione di equidi vivi nonché di sperma, ovuli ed embrioni della specie equina, l’allegato II.D della decisione 92/260/CEE per quanto riguarda le prescrizioni relative ai test della morva e le decisioni 92/260/CEE, 93/196/CEE e 93/197/CEE per quanto riguarda alcune denominazioni geografiche
[notificata con il numero C(2013) 8553]
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2013/718/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 92/65/CEE del Consiglio, del 13 luglio 1992, che stabilisce norme sanitarie per gli scambi e le importazioni nella Comunità di animali, sperma, ovuli e embrioni non soggetti, per quanto riguarda le condizioni di polizia sanitaria, alle normative comunitarie specifiche di cui all’allegato A, sezione I, della direttiva 90/425/CEE (1), in particolare l’articolo 17, paragrafo 3, lettera a),
vista la direttiva 2009/156/CE del Consiglio, del 30 novembre 2009, relativa alle condizioni di polizia sanitaria che disciplinano i movimenti di equidi e le importazioni di equidi (2) in provenienza dai paesi terzi, in particolare l’articolo 12, paragrafi 1 e 4, l’articolo 15, lettera a), l’articolo 16, paragrafo 2, e l’articolo 19, lettere a) e b),
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 92/65/CEE stabilisce le condizioni applicabili alle importazioni nell’Unione, tra l’altro, di sperma, ovuli ed embrioni della specie equina. Tali condizioni devono essere perlomeno equivalenti alle condizioni applicabili agli scambi tra Stati membri.
(2)
La direttiva 2009/156/CE stabilisce le condizioni di polizia sanitaria per le importazioni di equidi vivi nell’Unione. Essa dispone che le importazioni di equidi nell’Unione siano autorizzate soltanto in provenienza da paesi terzi, o da parti di territorio di paesi terzi ove si applichi la regionalizzazione, che da sei mesi siano indenni da morva.
(3)
La decisione 2004/211/CE della Commissione (3) stabilisce l’elenco dei paesi terzi, o delle loro parti ove si applichi la regionalizzazione, da cui gli Stati membri autorizzano l’importazione di equidi e di sperma, ovuli ed embrioni della specie equina, nonché le altre condizioni applicabili a tali importazioni. Il Brasile è attualmente incluso in tale elenco, che figura nell’allegato I della decisione 2004/211/CE.
(4)
La decisione 92/260/CEE della Commissione (4) stabilisce le condizioni di polizia sanitaria e la certificazione veterinaria cui è subordinata l’ammissione temporanea di cavalli registrati.
(5)
La decisione 93/195/CEE della Commissione (5) stabilisce le condizioni di polizia sanitaria e le norme relative alla certificazione veterinaria cui è subordinata la reintroduzione di cavalli registrati per corse, competizioni e manifestazioni culturali dopo un’esportazione temporanea.
(6)
La decisione 93/196/CEE della Commissione (6) stabilisce le condizioni di polizia sanitaria e le norme relative alla certificazione veterinaria cui sono subordinate le importazioni di equidi da macello.
(7)
La decisione 93/197/CEE della Commissione (7) stabilisce le condizioni di polizia sanitaria e le norme relative alla certificazione veterinaria cui sono subordinate le importazioni di equidi registrati e di equidi da riproduzione e produzione.
(8)
La morva è presente in alcune parti del territorio del Brasile e di conseguenza le importazioni di equidi e di sperma, ovuli ed embrioni della specie equina sono autorizzate soltanto in provenienza dalla regione BR-1 del territorio di tale paese terzo figurante nella colonna 4 dell’allegato I della decisione 2004/211/CE. Gli Stati di Rio Grande do Sul, Santa Catarina, Paraná e São Paulo, Mato Grosso do Sul, Goiás, Distrito Federal, Espíritu Santo, Rondônia e Mato Grosso sono attualmente inclusi nella regione BR-1 del Brasile.
(9)
In data 18 aprile, 16 maggio e 25 giugno 2013 il Brasile ha notificato all’Organizzazione mondiale per la salute animale (OIE) la conferma di casi di morva nei cavalli negli Stati di São Paulo, Minas Gerais, Espíritu Santo e Rondônia. Il Brasile di conseguenza non ha più rilasciato certificati sanitari in conformità alla direttiva 2009/156/CE per l’intero gruppo di Stati federali inclusi nella regione BR-1.
(10)
Il 9 luglio 2013, il Brasile ha informato la Commissione delle misure adottate per evitare l’introduzione della morva nelle zone di tale paese terzo che figurano nella decisione 2004/211/CE e nelle quali la malattia non è presente. Tali misure comprendono almeno un test della morva, effettuato con esito negativo prima di spostare gli equidi dagli Stati in cui è stata registrata la presenza morva verso qualsiasi raggruppamento di equidi all’interno di tali Stati e verso altri Stati del Brasile. Il Brasile ha confermato che lo Stato di Rio de Janeiro è rimasto indenne da morva, poiché l’ultimo caso è stato segnalato il 16 luglio 2012.
(11)
Con lettera del 30 ottobre 2013 il Brasile ha segnalato un caso di morva nello Stato di Paraná.
(12)
Dato che gli Stati di São Paulo, Espíritu Santo, Rondônia e Paraná non sono più indenni da morva e che le autorità competenti del Brasile hanno fornito garanzie per quanto riguarda l’assenza della malattia negli altri Stati federali attualmente inclusi nella regione BR-1 e nello Stato di Rio de Janeiro, la voce relativa a tale regione nell’allegato I della decisione 2004/211/CE deve essere modificata per eliminare dall’attuale elenco São Paulo, Espíritu Santo, Rondônia e Paraná ed aggiungervi lo Stato di Rio de Janeiro.
(13)
Poiché il rischio di contrarre la morva è inferiore per i cavalli registrati rispetto ad altre categorie di equidi, occorre che l’importazione nell’Unione di equidi provenienti dal Brasile sia autorizzata solo per i cavalli registrati conformemente alle decisioni 92/260/CEE, 93/195/CEE e 93/197/CEE.
(14)
Il 25 febbraio 2013 la Commissione ha pubblicato la relazione (8) relativa a un audit sulle esportazioni nell’Unione di equidi e del loro materiale riproduttivo, effettuato in Brasile nell’ottobre 2012. Secondo tale relazione, è necessario sospendere le importazioni di sperma, ovuli ed embrioni di animali della specie equina dal Brasile, finché le azioni correttive raccomandate non saranno realizzate e verificate.
(15)
Il Brasile figura nel gruppo sanitario D nell’allegato I della decisione 92/260/CEE e i cavalli registrati destinati all’ammissione temporanea nell’Unione devono rispettare le norme di polizia sanitaria e di certificazione veterinaria stabilite nel modello di certificato sanitario D di cui all’allegato II di tale decisione. Per assicurare che i cavalli registrati temporaneamente ammessi nell’Unione siano indenni da morva, è opportuno includere nella parte III «Informazioni sanitarie» del modello di certificato la conferma che il cavallo registrato è stato sottoposto a un test di fissazione del complemento per la morva effettuato, con esito negativo, a una diluizione serica di 1:10 su un campione di sangue prelevato nei 10 giorni precedenti la spedizione nell’Unione.
(16)
Per ragioni di chiarezza e coerenza della normativa dell’Unione, gli elenchi dei paesi di cui al terzo trattino della parte III, lettera d), di ciascuno dei modelli di certificati da A ad E nell’allegato II della decisione 92/260/CEE, devono essere modificati per tener conto delle attuali denominazioni geografiche, già figuranti nell’allegato I di tale decisione.
(17)
È necessario adeguare la nota in calce 3 dell’allegato II della decisione 93/196/CEE, al fine di precisare che sono vietate le importazioni nell’Unione di equidi da macello provenienti dal Brasile.
(18)
Per le ragioni illustrate al considerando 13, occorre specificare nell’allegato I della decisione 93/197/CEE che le condizioni di polizia sanitaria e di certificazione veterinaria cui all’allegato II.D, di tale regolamento nel caso del Brasile si applicano solo alle importazioni di cavalli registrati.
(19)
Le decisioni 92/260/CEE, 93/196/CEE, 93/197/CEE e 2004/211/CE devono pertanto essere modificate di conseguenza.
(20)
Le misure di cui alla presente decisione sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’allegato II della decisione 92/260/CEE è modificato conformemente all’allegato I della presente decisione.
Articolo 2
L’allegato II della decisione 93/196/CEE è modificato conformemente all’allegato II della presente decisione.
Articolo 3
L’allegato I della decisione 93/197/CEE è modificato conformemente all’allegato III della presente decisione.
Articolo 4
L’allegato I della decisione 2004/211/CE è modificato conformemente all’allegato IV della presente decisione.
Articolo 5
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 4 dicembre 2013


Input:
RÈGLEMENT D'EXÉCUTION (UE) No 1406/2013 DE LA COMMISSION
du 20 décembre 2013
établissant les valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil du 22 octobre 2007 portant organisation commune des marchés dans le secteur agricole et dispositions spécifiques en ce qui concerne certains produits de ce secteur (règlement «OCM unique») (1),
vu le règlement d'exécution (UE) no 543/2011 de la Commission du 7 juin 2011 portant modalités d’application du règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil en ce qui concerne les secteurs des fruits et légumes et des fruits et légumes transformés (2), et notamment son article 136, paragraphe 1,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement d’exécution (UE) no 543/2011 prévoit, en application des résultats des négociations commerciales multilatérales du cycle d'Uruguay, les critères pour la fixation par la Commission des valeurs forfaitaires à l'importation des pays tiers, pour les produits et les périodes figurant à l'annexe XVI, partie A, dudit règlement.
(2)
La valeur forfaitaire à l'importation est calculée chaque jour ouvrable, conformément à l'article 136, paragraphe 1, du règlement d'exécution (UE) no 543/2011, en tenant compte des données journalières variables. Il importe, par conséquent, que le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Les valeurs forfaitaires à l'importation visées à l'article 136 du règlement d’exécution (UE) no 543/2011 sont fixées à l'annexe du présent règlement.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 20 décembre 2013.


Input:
PADOMES LĒMUMS
(2013. gada 25. novembris)
par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Azerbaidžānas Republiku par vīzu atvieglotu izsniegšanu
(2013/695/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu saistībā ar 218. panta 5. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Varšavas Austrumu partnerības augstākā līmeņa sanāksmē 2011. gada 30. septembrī pieņemtajā kopīgajā deklarācijā apliecināts politiskais atbalsts pilsoņu mobilitātes uzlabošanai, liberalizējot vīzu režīmu, un nodomam veikt pakāpeniskus pasākumus, lai pienācīgā kārtā panāktu bezvīzu ieceļošanas režīmu saviem pilsoņiem.
(2)
Padome 2011. gada 19. decembrī pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar Azerbaidžānas Republiku par Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Azerbaidžānas Republiku par vīzu atvieglotu izsniegšanu (“nolīgums”). Sarunas tika sekmīgi pabeigtas, parafējot nolīgumu 2013. gada 29. jūlijā.
(3)
Nolīgums būtu jāparaksta Savienības vārdā, ņemot vērā tā noslēgšanu.
(4)
Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK (1); tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Apvienotajai Karalistei šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.
(5)
Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (2); tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.
(6)
Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā (Nr. 22) par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ar šo atļauj Savienības vārdā parakstīt Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Azerbaidžānas Republiku par vīzu atvieglotu izsniegšanu, ņemot vērā tā noslēgšanu (3).
2. pants
Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas tiesīgas Savienības vārdā parakstīt nolīgumu.
3. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
Briselē, 2013. gada 25. novembrī


Input:
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/168
ze dne 3. února 2015
o stanovení paušálních dovozních hodnot pro určení vstupní ceny některých druhů ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/ 2001 a (ES) č. 1234/2007 (1),
s ohledem na prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (2), a zejména na čl. 136 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví na základě výsledků Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání kritéria, podle kterých má Komise stanovit paušální hodnoty pro dovoz ze třetích zemí, pokud jde o produkty a lhůty uvedené v části A přílohy XVI uvedeného nařízení.
(2)
Paušální dovozní hodnota se vypočítá každý pracovní den v souladu s čl. 136 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011, a přitom se zohlední proměnlivé denní údaje. Toto nařízení by proto mělo vstoupit v platnost dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Paušální dovozní hodnoty uvedené v článku 136 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. února 2015.


Input:
TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2015/485
2015 m. kovo 20 d.
kuriuo pratęsiamas Europos Sąjungos specialiojo įgaliotinio Kosove (1) įgaliojimų terminas
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 33 straipsnį ir 31 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
kadangi:
(1)
2012 m. sausio 25 d. Taryba priėmė sprendimą 2012/39/BUSP (2), kuriuo Samuel ŽBOGAR paskirtas Europos Sąjungos specialiuoju įgaliotiniu (toliau - ES specialusis įgaliotinis) Kosove. ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų terminas paskutinį kartą buvo pakeistas Tarybos sprendimu 2014/400/BUSP (3). ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų terminas baigiasi 2015 m. vasario 28 d.;
(2)
ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų terminas turėtų būti pratęstas papildomam aštuonių mėnesių laikotarpiui;
(3)
ES specialusis įgaliotinis vykdys įgaliojimus tokiomis aplinkybėmis, kurios gali pablogėti ir galėtų kliudyti pasiekti Europos Sąjungos sutarties 21 straipsnyje nustatytus Sąjungos išorės veiksmų tikslus,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Europos Sąjungos specialusis įgaliotinis
Europos Sąjungos specialiojo įgaliotinio (toliau - ES specialusis įgaliotinis) Samuel ŽBOGAR įgaliojimų terminas pratęsiamas iki 2015 m. spalio 31 d. Taryba, remdamasi Politinio ir saugumo komiteto (toliau - PSK) įvertinimu bei Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau - vyriausiasis įgaliotinis) pasiūlymu, gali nuspręsti ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimus nutraukti anksčiau.
2 straipsnis
Politikos tikslai
ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimai grindžiami Sąjungos politikos Kosove tikslais. Šie tikslai apima vieno iš svarbiausių vaidmenų atlikimą siekiant, kad būtų sukurtas stabilus, perspektyvus, taikus, demokratinis ir daugiatautis Kosovas, stiprinant stabilumą regione ir prisidedant prie bendradarbiavimo regione ir gerų kaimyniškų santykių Vakarų Balkanuose, taip pat kuriant Kosovą, kuris būtų įsipareigojęs laikytis teisinės valstybės principo bei užtikrinti mažumų, kultūros bei religinio paveldo apsaugą, taip pat remiant Kosovo pažangą siekiant narystės Sąjungoje pagal regiono europinę perspektyvą ir vadovaujantis atitinkamomis Tarybos išvadomis.
3 straipsnis
Įgaliojimai
Kad būtų pasiekti politikos tikslai, ES specialiajam įgaliotiniui suteikiami šie įgaliojimai:
a)
teikti Sąjungos rekomendacijas ir paramą politiniame procese;
b)
skatinti bendrą Sąjungos politinį koordinavimą Kosove;
c)
skatinti aktyvesnį Sąjungos dalyvavimą vykdant veiklą Kosove ir užtikrinti, kad toks dalyvavimas būtų darnus ir veiksmingas;
d)
vietoje teikti politines rekomendacijas Europos Sąjungos teisinės valstybės misijos Kosove (EULEX KOSOVO) vadovui, be kita ko, su vykdomosiomis pareigomis susijusių klausimų politiniais aspektais;
e)
užtikrinti Sąjungos veiksmų Kosove nuoseklumą ir suderinamumą, be kita ko, vietoje prižiūrint EULEX pereinamąjį procesą;
f)
laikantis regiono europinės perspektyvos remti Kosovo pažangą siekiant narystės Sąjungoje, pasitelkiant tikslines viešosios komunikacijos priemones ir Sąjungos informavimo veiklą, kuri užtikrintų Kosovo visuomenės geresnį su Sąjunga susijusių reikalų supratimą ir paramą, įskaitant EULEX veiklą;
g)
sudaryti palankesnes sąlygas siekti pažangos įgyvendinant politinius, ekonominius ir Europos prioritetus, stebėti tokią pažangą ir ją remti pagal atitinkamų institucijų kompetenciją ir atsakomybę;
h)
prisidėti prie pagarbos žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms, įskaitant moterų ir vaikų teises bei laisves ir mažumų apsaugą, plėtojimo ir stiprinimo Kosove pagal Sąjungos žmogaus teisių politiką ir Sąjungos gaires dėl žmogaus teisių;
i)
padėti įgyvendinti Belgrado ir Prištinos dialogą, kuriam tarpininkauja Sąjunga.
4 straipsnis
Įgaliojimų vykdymas
1. ES specialusis įgaliotinis yra atsakingas už įgaliojimų vykdymą; jo veiklą prižiūri vyriausiasis įgaliotinis.
2. PSK palaiko ypatingus ryšius su ES specialiuoju įgaliotiniu, o su Taryba ES specialusis įgaliotinis bendrauja pirmiausia pasitelkęs šį komitetą. PSK teikia ES specialiajam įgaliotiniui strategines gaires ir politinius nurodymus pagal jo įgaliojimus, nedarant poveikio vyriausiojo įgaliotinio galioms.
3. ES specialusis įgaliotinis savo veiksmus glaudžiai koordinuoja su Europos išorės veiksmų tarnyba (toliau - EIVT) ir atitinkamais jos padaliniais.
5 straipsnis
Finansavimas
1. Su ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų vykdymu laikotarpiu nuo 2015 m. kovo 1 d. iki 2015 m. spalio 31 d. susijusioms išlaidoms padengti skiriama orientacinė finansavimo suma yra 1 520 000 EUR.
2. Išlaidos tvarkomos pagal Sąjungos bendrajam biudžetui taikomas procedūras ir taisykles. Konkursuose dėl sutarčių sudarymo leidžiama dalyvauti Vakarų Balkanų regiono šalių nacionaliniams subjektams.
3. Išlaidos tvarkomos pagal ES specialiojo įgaliotinio ir Komisijos sudarytą sutartį. Už visas išlaidas ES specialusis įgaliotinis atsiskaito Komisijai.
6 straipsnis
Darbuotojų grupės sudarymas ir sudėtis
1. Paskirti darbuotojai skiriami padėti ES specialiajam įgaliotiniui vykdyti įgaliojimus ir bendrai prisidėti prie visų Sąjungos veiksmų Kosove darnos, matomumo ir veiksmingumo. ES specialusis įgaliotinis sudaro savo darbuotojų grupę, neviršydamas savo įgaliojimų ir turimų atitinkamų finansinių išteklių. Į darbuotojų grupę įtraukiami darbuotojai, turintys profesinės patirties konkrečiose politikos srityse, kaip reikalaujama įgaliojimuose. ES specialusis įgaliotinis nedelsdamas praneša Tarybai ir Komisijai apie savo darbuotojų grupės sudėtį.
2. Valstybės narės, Sąjungos institucijos ir EIVT gali pasiūlyti deleguoti darbuotojus dirbti su ES specialiuoju įgaliotiniu. Atlyginimą tokiems deleguotiems darbuotojams moka atitinkamai ta valstybė narė, atitinkama Sąjungos institucija arba EIVT. Valstybių narių į Sąjungos institucijas arba EIVT deleguoti ekspertai taip pat gali būti komandiruojami dirbti su ES specialiuoju įgaliotiniu. Pagal sutartį pasamdyti kitų šalių darbuotojai turi turėti vienos iš valstybių narių pilietybę.
3. Visi deleguoti darbuotojai administraciniu požiūriu lieka pavaldūs siunčiančiajai valstybei narei, Sąjungos institucijai arba EIVT ir vykdo savo pareigas bei veikia ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų labui.
7 straipsnis
ES specialiojo įgaliotinio ir jo personalo privilegijos ir imunitetai
Su priimančiosiomis šalimis atitinkamai susitariama dėl ES specialiojo įgaliotinio ir jo personalo narių užduočių įvykdymui ir sklandžiam darbui užtikrinti būtinų privilegijų, imunitetų ir kitų garantijų. Valstybės narės ir EIVT šiuo tikslu teikia visą reikalingą paramą.
8 straipsnis
ES įslaptintos informacijos saugumas
1. ES specialusis įgaliotinis ir jo darbuotojų grupės nariai laikosi saugumo principų ir būtiniausių standartų, nustatytų Tarybos sprendimu 2013/488/ES (4).
2. Vyriausiajam įgaliotiniui suteikiami įgaliojimai laikantis ES įslaptintos informacijos apsaugai užtikrinti skirtų saugumo taisyklių NATO/KFOR atskleisti šiems veiksmams parengtą ES įslaptintą informaciją ir dokumentus, pažymėtus ne aukštesnio kaip „CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL“ lygio slaptumo žyma.
3. Vyriausiajam įgaliotiniui suteikiami įgaliojimai, atsižvelgiant į ES specialiojo įgaliotinio veiklos poreikius, Jungtinėms Tautoms (JT) ir Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijai (ESBO) laikantis ES įslaptintos informacijos apsaugai užtikrinti skirtų saugumo taisyklių atskleisti šiems veiksmams parengtą ES įslaptintą informaciją ir dokumentus, pažymėtus ne aukštesnio kaip „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“ lygio slaptumo žyma. Šiuo tikslu sudaromi vietos susitarimai.
4. Vyriausiajam įgaliotiniui suteikiami įgaliojimai su šiuo sprendimu susijusioms trečiosioms šalims atskleisti neįslaptintus ES dokumentus, susijusius su Tarybos svarstymais dėl veiksmų, kuriems pagal Tarybos darbo tvarkos taisyklių (5) 6 straipsnio 1 dalį taikomas profesinės paslapties reikalavimas.
9 straipsnis
Galimybė susipažinti su informacija ir logistinė parama
1. Valstybės narės, Komisija ir Tarybos generalinis sekretoriatas užtikrina, kad ES specialiajam įgaliotiniui būtų sudaryta galimybė susipažinti su visa reikiama informacija.
2. Prireikus Sąjungos delegacija ir (arba) valstybės narės regione teikia logistinę paramą.
10 straipsnis
Saugumas
ES specialusis įgaliotinis, laikydamasis Sąjungos politikos dėl personalo, dislokuoto už Sąjungos ribų vykdyti veiksmus pagal Sutarties V antraštinę dalį, saugumo, neviršydamas ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų ir atsižvelgdamas į saugumo padėtį jo atsakomybei priskirtoje teritorijoje, imasi visų praktiškai įgyvendinamų priemonių tiesiogiai ES specialiajam įgaliotiniui pavaldaus personalo saugumui užtikrinti, visų pirma:
a)
sudarydamas konkretų saugumo planą, grindžiamą EIVT gairėmis, kuriame numatomos konkrečios fizinės, organizacinės ir procedūrinės saugumo priemonės, kuris reglamentuoja personalo saugaus atvykimo į jo atsakomybei priskirtą teritoriją ir judėjimo toje teritorijoje valdymą, taip pat saugumo incidentų valdymą, ir kuriame numatomas biuro nenumatytų atvejų ir evakuacijos planas;
b)
užtikrindamas, kad visi už Sąjungos ribų dislokuoti personalo nariai būtų apdrausti didelės rizikos draudimu, būtinu dėl jo atsakomybei priskirtoje teritorijoje esančių sąlygų;
c)
užtikrindamas, kad prieš atvykstant arba atvykus į jo atsakomybei priskirtą teritoriją visiems ES specialiojo įgaliotinio darbuotojų grupės nariams, kurie turi būti dislokuoti už Sąjungos ribų, įskaitant vietoje pasamdytus darbuotojus, būtų organizuotas atitinkamas mokymas saugumo klausimais, atsižvelgiant į rizikos lygį toje teritorijoje;
d)
užtikrindamas, kad būtų įgyvendinamos visos sutartos rekomendacijos, pateiktos remiantis reguliariais saugumo įvertinimais, ir Tarybai, vyriausiajam įgaliotiniui bei Komisijai raštu būtų teikiamos jų įgyvendinimo ir kitų saugumo klausimų ataskaitos, sudarančios pažangos ataskaitos ir įgaliojimų vykdymo ataskaitos dalį.
11 straipsnis
Ataskaitų teikimas
ES specialusis įgaliotinis vyriausiajam įgaliotiniui ir PSK reguliariai teikia ataskaitas. ES specialusis įgaliotinis taip pat prireikus teikia ataskaitas Tarybos darbo grupėms. Reguliariai teikiamos ataskaitos platinamos per sistemą COREU. ES specialusis įgaliotinis gali taip pat teikti ataskaitas Užsienio reikalų tarybai. Pagal Sutarties 36 straipsnį ES specialusis įgaliotinis gali dalyvauti informuojant Europos Parlamentą.
12 straipsnis
Koordinavimas
1. ES specialusis įgaliotinis prisideda prie Sąjungos veiksmų vieningumo, nuoseklumo ir veiksmingumo užtikrinimo bei padeda užtikrinti, kad visos Sąjungos priemonės ir valstybių narių veiksmai būtų vykdomi suderintai siekiant Sąjungos politikos tikslų. ES specialiojo įgaliotinio veikla atitinkamai derinama su Komisijos veikla bei su kitų tame regione veikiančių ES specialiųjų įgaliotinių veikla. ES specialusis įgaliotinis reguliariai informuoja valstybių narių atstovybes ir Sąjungos delegacijas.
2. Veiksmų vietoje glaudus ryšys palaikomas su valstybių narių atstovybių vadovais ir Sąjungos delegacijų regione vadovais. Jie deda visas įmanomas pastangas, kad padėtų ES specialiajam įgaliotiniui vykdyti jo įgaliojimus. ES specialusis įgaliotinis vietoje teikia politines rekomendacijas EULEX KOSOVO vadovui, be kita ko, su vykdomosiomis pareigomis susijusių klausimų politiniais aspektais. ES specialusis įgaliotinis ir civilinis operacijos vadas prireikus konsultuojasi tarpusavyje.
3. ES specialusis įgaliotinis taip pat palaiko ryšius su atitinkamais vietos organais ir kitais tarptautiniais bei regioniniais subjektais veiksmų vietoje.
4. ES specialusis įgaliotinis kartu su kitais veiksmų vietoje esančiais Sąjungos subjektais užtikrina informacijos platinimą ir veiksmų vietoje esančių Sąjungos subjektų keitimąsi informacija, kad padėtis būtų kuo labiau vienodai suprantama ir vertinama.
13 straipsnis
Pagalba pretenzijų atveju
ES specialusis įgaliotinis ir jo personalas teikia pagalbą, susijusią su atsaku į bet kokias pretenzijas ir prievoles, kylančias dėl ankstesnių ES specialiųjų įgaliotinių Kosove įgaliojimų vykdymo, ir dėl tokių tikslų suteikia administracinę pagalbą bei prieigą prie atitinkamų dokumentų.
14 straipsnis
Peržiūra
Šio sprendimo įgyvendinimas ir jo suderinamumas su kita Sąjungos veikla regione yra nuolat peržiūrimi. Iki 2015 m. rugpjūčio mėn. pabaigos ES specialusis įgaliotinis pateikia Tarybai, vyriausiajam įgaliotiniui ir Komisijai išsamią įgaliojimų vykdymo ataskaitą.
15 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
Jis taikomas nuo 2015 m. kovo 1 d.
Priimta Briuselyje 2015 m. kovo 20 d.


Input:
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 601/2013
(2013. gada 24. jūnijs)
par atļauju kā barības piedevas lietot kobalta(II) acetāta tetrahidrātu, kobalta(II) karbonātu, kobalta(II) hidroksīdkarbonāta (2:3) monohidrātu, kobalta(II) sulfāta heptahidrātu un apvalkotu granulētu kobalta(II) hidroksīdkarbonāta (2:3) monohidrātu
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulu (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Regulā (EK) Nr. 1831/2003 noteikts, ka piedevu lietošanai dzīvnieku ēdināšanā jāsaņem atļauja, un paredzēts šādas atļaujas piešķiršanas pamatojums un kārtība. Minētās regulas 10. pantā paredzēts, ka atkārtoti jānovērtē piedevas, kuru lietošana atļauta atbilstoši Padomes Direktīvai 70/524/EEK (2).
(2)
Ar Direktīvu 70/524/EEK kobalta acetātu, bāzisko kobalta karbonātu un kobalta sulfātu atļāva lietot bez laika ierobežojuma. Pēc tam saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1831/2003 10. panta 1. punktu minētās piedevas iekļāva Kopienas lopbarības piedevu reģistrā kā esošus lopbarības līdzekļus.
(3)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1831/2003 10. panta 2. punktu saistībā ar tās 7. pantu tika iesniegts pieteikums atkārtoti novērtēt kobalta acetātu, bāzisko kobalta karbonātu un kobalta sulfātu kā barības piedevas visām dzīvnieku sugām. Turklāt, pamatojoties uz 10. panta 2. punktu tika iesniegts pieteikums atkārtoti novērtēt bāzisko kobalta karbonātu apvalkotu granulu veidā visām dzīvnieku sugām. Treškārt, saskaņā ar minētās regulas 7. pantu tika iesniegts pieteikums par atļauju lietot kobalta karbonātu atgremotājiem, zirgiem un trušiem. Attiecībā uz visiem pieciem kobalta savienojumiem tika pieprasīts šīs piedevas klasificēt piedevu kategorijā “uzturfizioloģiskās piedevas”. Visiem trim pieteikumiem bija pievienotas Regulas (EK) Nr. 1831/2003 7. panta 3. punktā prasītās ziņas un dokumenti.
(4)
Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (“Iestāde”) 2012. gada 12. jūnija (3) (4) un 2012. gada 22. maija (5) atzinumā secināja, ka ierosinātajos lietošanas apstākļos kobalta(II) acetāta tetrahidrātam, kobalta(II) karbonātam, kobalta(II) hidroksīdkarbonāta (2:3) monohidrātam, kobalta(II) sulfāta heptahidrātam un apvalkotam granulētam kobalta(II) hidroksīdkarbonāta (2:3) monohidrātam nav nelabvēlīgas ietekmes uz dzīvnieku veselību, patērētāju veselību vai vidi un ka tos var uzskatīt par vērtīgiem kobalta avotiem attiecīgajām mērķsugām. Turklāt Iestāde secināja, ka, ievērojot attiecīgus aizsardzības pasākumus, lai novērstu vielu ieelpošanu, neradīsies bažas par to kaitīgumu lietotājiem. Iestāde neuzskata, ka ir nepieciešamas īpašas prasības attiecībā uz uzraudzības veikšanu pēc produktu laišanas tirgū. Iestāde arī pārbaudīja ziņojumu par barībā esošās barības piedevas analīzes metodi, ko iesniegusi ar Regulu (EK) Nr. 1831/2003 izveidotā references laboratorija.
(5)
Kobalta(II) acetāta tetrahidrāta, kobalta(II) karbonāta, kobalta(II) hidroksīdkarbonāta (2:3) monohidrāta, kobalta(II) sulfāta heptahidrāta un apvalkota granulēta kobalta(II) hidroksīdkarbonāta (2:3) monohidrāta novērtējums liecina, ka Regulas (EK) Nr. 1831/2003 5. pantā paredzētie atļaujas piešķiršanas nosacījumi ir izpildīti. Tāpēc šīs vielas būtu jāļauj lietot atbilstīgi šīs regulas pielikumam.
(6)
Drošības apsvērumi neprasa atļaujas nosacījumu izmaiņu tūlītēju piemērošanu visiem jau atļautajiem kobalta savienojumiem, tāpēc ir lietderīgi noteikt pārejas periodu, lai ieinteresētās personas varētu sagatavoties jauno prasību izpildei saistībā ar atļaujas piešķiršanu.
(7)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Atļauju piešķiršana
Pielikumā minētās vielas, kas ietilpst piedevu kategorijā “uzturfizioloģiskās piedevas” un funkcionālajā grupā “mikroelementu savienojumi”, ir atļauts lietot kā dzīvnieku barības piedevas atbilstīgi pielikumā izklāstītajiem nosacījumiem.
2. pants
Pārejas pasākumi
Pielikumā norādītās vielas, kuras atļāva lietot saskaņā ar Direktīvu 70/524/EEK, un barību, kas satur šīs vielas, kuras ražotas un marķētas pirms 2014. gada 15. janvāra, saskaņā ar noteikumiem, kas bija piemērojami pirms 2013. gada 15. jūlija, arī turpmāk drīkst laist tirgū un lietot, līdz beidzas esošie krājumi.
3. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 24. jūnijā


Input:
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1173/2012
af 4. december 2012
om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser [Queso Camerano (BOB)]
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 7, stk. 4, første afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 6, stk. 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 510/2006 er Spaniens ansøgning om registrering af betegnelsen »Queso Camerano« blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2).
(2)
Da Kommissionen ikke har modtaget indsigelser, jf. artikel 7 i forordning (EF) nr. 510/2006, bør denne betegnelse registreres -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Betegnelsen i bilaget til denne forordning registreres herved.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2012.


Input:
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DE LA COMISIÓN
de 4 de octubre de 2013
por la que se rechaza una denegación de autorización de un biocida que contiene difenacum notificada por los Países Bajos de conformidad con la Directiva 98/8/CE del Parlamento Europeo y del Consejo
[notificada con el número C(2013) 6409]
(El texto en lengua neerlandesa es el único auténtico)
(2013/501/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 98/8/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de febrero de 1998, relativa a la comercialización de biocidas (1), y, en particular, su artículo 4, apartado 4,
Considerando lo siguiente:
(1)
El anexo I de la Directiva 98/8/CE contiene la lista de las sustancias activas que están autorizadas a nivel de la Unión para su inclusión en biocidas. La Directiva 2008/81/CE de la Comisión, de 29 de julio de 2008, por la que se modifica la Directiva 98/8/CE del Parlamento Europeo y del Consejo de forma que incluya el difenacum como sustancia activa en su anexo I (2), añadió la sustancia activa difenacum para la fabricación de productos del tipo 14, rodenticidas, conforme a la definición del anexo V de la Directiva 98/8/CE.
(2)
La compañía Edialux France presentó a Francia una solicitud de autorización de un producto que contiene difenacum preparado en forma de bloque de parafina («el biocida controvertido») de conformidad con el artículo 8 de la Directiva 98/8/CE. El nombre y los números de referencia que figuran para ese producto en el Registro de Biocidas se recogen en el anexo de la presente Decisión.
(3)
Francia autorizó el biocida controvertido el 23 de febrero de 2012. La autorización ha sido posteriormente mutuamente reconocida por Alemania, Luxemburgo, Bélgica y Suiza.
(4)
El 3 de julio de 2012, Denka Registrations B.V. («el solicitante») presentó a los Países Bajos una solicitud completa para el reconocimiento mutuo de la autorización francesa concedida al biocida controvertido.
(5)
El 24 de enero de 2013, los Países Bajos notificaron a la Comisión, a los demás Estados miembros y al solicitante su propuesta de denegar la autorización de conformidad con el artículo 4, apartado 4, de la Directiva 98/8/CE. Los Países Bajos consideraron que el biocida controvertido no cumple el requisito de ser suficientemente efectivo de conformidad con el artículo 5, apartado 1, de la Directiva 98/8/CE, ya que su eficacia no quedó demostrada en ensayos de campo o de semicampo. Según la notificación, la eficacia de los rodenticidas es un asunto de especial preocupación en los Países Bajos, ya que se han observado problemas de resistencia tanto en ratas como en ratones.
(6)
La Comisión invitó a los otros Estados miembros y al solicitante a presentar por escrito sus alegaciones sobre dicha notificación dentro del plazo de 90 días que dispone el artículo 27, apartado 1, de la Directiva 98/8/CE. Francia, Bélgica y el solicitante presentaron sus alegaciones dentro de ese plazo. La notificación se debatió, asimismo, entre representantes de la Comisión y representantes de las autoridades competentes de los Estados miembros en materia de biocidas con motivo de la reunión que celebró los días 25 y 26 de febrero de 2013 el Grupo de Autorización de Biocidas y Facilitación del Reconocimiento Mutuo, reunión en la que también estuvo presente el solicitante.
(7)
De las observaciones recibidas, se concluye que Francia evaluó la eficacia del producto de conformidad con las orientaciones de la UE en materia de evaluación de la eficacia de los rodenticidas (3). A pesar de que normalmente se piden tanto estudios de laboratorio como de campo con el producto presentado para autorización cuando esta se solicita para un rodenticida, las pruebas de campo pueden ser objeto de dispensa si es posible remitirse a los datos obtenidos con otro biocida autorizado de conformidad con la Directiva 98/8/CE que contenga la misma sustancia activa y que ya esté autorizado para el mismo ámbito de uso.
(8)
Las conclusiones sobre la eficacia del biocida controvertido se basaron por tanto en la comparación con los datos obtenidos con otro rodenticida de formulación granular (Sorkil Avoine Spéciale) (4) que cumple las características requeridas por el documento de orientación anteriormente mencionado y cuya eficacia está probada por las pruebas de campo y semicampo efectuadas con las especies objetivo.
(9)
Tal como exige el documento de orientación, las pruebas de elección del cebo demostraron que la palatabilidad no se veía afectada por la formulación del cebo y que el biocida controvertido era más apetecible para los ratones e igualmente apetecible para las ratas que el biocida Sorkil Avoine Spéciale.
(10)
A la luz de los argumentos anteriormente expuestos, la Comisión respalda las conclusiones de la evaluación llevada a cabo por Francia y los demás Estados miembros que han reconocido mutuamente la autorización francesa, y considera que el biocida controvertido es suficientemente eficaz conforme a lo previsto en el artículo 5, apartado 1, de la Directiva 98/8/CE. La Comisión considera por tanto que la denegación de autorización solicitada por los Países Bajos no puede justificarse atendiendo a los motivos alegados.
(11)
Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité Permanente de Biocidas.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Queda rechazada la propuesta de los Países Bajos de denegar la autorización del biocida mencionado en el anexo concedida por Francia el 23 de febrero de 2012.
Artículo 2
El destinatario de la presente Decisión es el Reino de los Países Bajos.
Hecho en Bruselas, el 4 de octubre de 2013.


Input:
DECISÃO DE EXECUÇÃO DA COMISSÃO
de 12 de agosto de 2013
sobre os montantes transferidos dos programas de apoio nacionais no setor vitivinícola para o regime de pagamento único, para o exercício financeiro de 2014, como previsto no Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho
[notificada com o número C(2013) 5180]
(Apenas fazem fé os textos nas línguas espanhola, francesa, grega, inglesa e maltesa)
(2013/430/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho, de 22 de outubro de 2007, que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas e disposições específicas para certos produtos agrícolas (Regulamento «OCM única») (1), nomeadamente o artigo 103.o-ZA em conjugação com o artigo 4.o,
Considerando o seguinte:
(1)
O artigo 103.o-N do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 estabelece que a repartição dos fundos da União disponíveis e os limites orçamentais para os programas de apoio nacionais no setor vitivinícola constam do anexo X-B do mesmo regulamento.
(2)
Nos termos do artigo 103.o-O do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, os Estados-Membros podiam decidir, até 1 de dezembro de 2012, conceder apoio aos viticultores no exercício financeiro de 2014, atribuindo-lhes direitos ao pagamento na aceção do título III, capítulo 1, do Regulamento (CE) n.o 73/2009 do Conselho, de 19 de janeiro de 2009, que estabelece regras comuns para os regimes de apoio direto aos agricultores no âmbito da Política Agrícola Comum e institui determinados regimes de apoio aos agricultores (2).
(3)
Os Estados-Membros que tencionam conceder apoio nos termos do artigo 103.o-O do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 notificaram os respetivos montantes. Por razões de clareza, a Comissão deve publicar estes montantes.
(4)
As medidas previstas na presente decisão estão em conformidade com o parecer do Comité de Gestão para a Organização Comum dos Mercados Agrícolas,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
Os montantes transferidos dos programas de apoio nacionais previstos no Regulamento (CE) n.o 1234/2007 para o regime de pagamento único previsto no Regulamento (CE) n.o 73/2009 para o exercício financeiro de 2014 constam do anexo da presente decisão.
Artigo 2.o
Os destinatários da presente decisão são a República Helénica, o Reino de Espanha, o Grão-Ducado do Luxemburgo, a República de Malta e o Reino Unido da Grã-Bretanha e da Irlanda do Norte.
Feito em Bruxelas, em 12 de agosto de 2013.


Input:
REGULAMENTUL (UE) NR. 1304/2014 AL COMISIEI
din 26 noiembrie 2014
privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemul „material rulant - zgomot”, de modificare a Deciziei 2008/232/CE și de abrogare a Deciziei 2011/229/UE
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2008/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008 privind interoperabilitatea sistemului feroviar în Comunitate și, în special, articolul 6 alineatul (1) (1),
întrucât:
(1)
Articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 881/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (2) prevede că Agenția Europeană a Căilor Ferate („agenția”) se asigură că specificațiile tehnice de interoperabilitate (STI-uri) sunt adaptate la progresul tehnic, la tendințele pieței și la cerințele sociale și propune Comisiei modificări ale STI-urilor pe care le consideră necesare.
(2)
Prin Decizia C(2010) 2576 din 29 aprilie 2010, Comisia a acordat agenției un mandat pentru elaborarea și revizuirea STI-urilor în vederea extinderii domeniului de aplicare al acestora la întregul sistem feroviar din Uniune și pentru efectuarea un studiu privind relevanța unificării cerințelor de zgomot pentru materialul rulant de mare viteză și pentru materialul rulant convențional („material rulant de mare viteză” și „material rulant convențional”). Concluzia studiului ERA/REP/13-2011/INT a fost că o singură STI ar trebui să acopere atât materialul rulant de mare viteză, cât și materialul rulant convențional. În consecință, cerințele de zgomot pentru materialul rulant convențional și materialul rulant de mare viteză ar trebui unificate.
(3)
Secțiunea 7.2 din anexa la Decizia 2011/229/UE a Comisiei (3) prevede că agenția pregătește o revizuire și o actualizare cuprinzătoare ale STI-urilor privind zgomotul pe baza cărora un raport și, dacă este necesar, o propunere ar trebui înaintate Comisiei.
(4)
La 3 septembrie 2013, agenția a înaintat recomandarea ERA/REC/07-2013/REC privind adoptarea STI referitoare la zgomot.
(5)
Pentru a facilita adaptarea la evoluțiile tehnologice și a încuraja modernizarea, ar trebui să fie promovate soluții inovatoare, iar implementarea lor ar trebui să fie permisă, în anumite condiții. Atunci când se propune o soluție inovatoare, producătorul sau reprezentantul său autorizat ar trebui să precizeze modul în care aceasta se abate de la dispozițiile relevante din STI sau modul în care le completează. Soluția inovatoare ar trebui evaluată de Comisie. Dacă această evaluare este pozitivă, agenția ar trebui să definească specificațiile funcționale și de interfață corespunzătoare ale soluției inovatoare, precum și să elaboreze metodele de evaluare relevante.
(6)
La jumătatea perioadei ar trebui efectuată o analiză cu scopul de a reduce zgomotul emis de vehiculele existente, luând în considerare totodată competitivitatea sectorului feroviar. Această analiză vizează în special vagoanele de marfă și este importantă pentru sporirea gradului de acceptare a traficului feroviar de marfă în rândul cetățenilor.
(7)
În conformitate cu articolul 17 alineatul (3) din Directiva 2008/57/CE, statele membre trebuie să notifice Comisiei și celorlalte state membre procedurile de evaluare a conformității și de verificare care urmează să fie utilizate în cazuri specifice, precum și organismele responsabile cu îndeplinirea procedurilor respective.
(8)
În prezent, materialul rulant este exploatat în temeiul acordurilor naționale, bilaterale, multinaționale sau internaționale în vigoare. Este important ca acordurile respective să nu împiedice progresele actuale și viitoare în direcția realizării interoperabilității. Prin urmare, statele membre ar trebui să notifice aceste acorduri Comisiei.
(9)
Prin urmare, Decizia 2011/229/UE a Comisiei ar trebui abrogată.
(10)
Decizia 2008/232/CE a Comisiei (4) ar trebui modificată corespunzător în ceea ce privește limitele pentru nivelurile de zgomot la staționare și de zgomot din interior și caracteristicile-limită asociate zgomotului exterior.
(11)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 29 alineatul (1) din Directiva 2008/57/CE,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Prezentul regulament stabilește specificația tehnică de interoperabilitate („STI”) referitoare la subsistemul „material rulant - zgomot” al sistemului feroviar din Uniune, astfel cum se prevede în anexă.
Articolul 2
Prezenta STI se aplică materialului rulant care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (UE) nr. 1302/2014 al Comisiei (5) și al Regulamentului (UE) nr. 321/2013 al Comisiei (6).
Articolul 3
În termen de șase luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, statele membre notifică Comisiei toate acordurile care conțin cerințe privind limitele emisiilor de zgomot, dacă acestea nu au fost deja notificate în temeiul Deciziei 2006/66/CE a Comisiei (7) sau al Deciziei 2011/229/UE.
Acordurile care trebuie notificate sunt următoarele:
(a)
acordurile naționale între statele membre și întreprinderi de căi ferate sau administratori de infrastructură, cu caracter permanent sau temporar, impuse de natura foarte specifică sau locală a serviciului de transport în cauză;
(b)
acordurile bilaterale sau multilaterale între întreprinderile de căi ferate, administratorii de infrastructură sau autoritățile competente în materie de siguranță, care asigură niveluri semnificative de interoperabilitate locală sau regională;
(c)
acordurile internaționale între unul ori mai multe state membre și cel puțin o țară terță sau între întreprinderi de căi ferate ori administratori de infrastructură din statele membre și cel puțin o întreprindere de căi ferate ori un administrator de infrastructură dintr-o țară terță, care asigură niveluri semnificative de interoperabilitate locală sau regională.
Articolul 4
Procedurile privind evaluarea conformității, a caracterului adecvat pentru utilizare și de verificare CE stabilite în secțiunea 6 din anexa la prezentul regulament se bazează pe modulele definite în Decizia 2010/713/UE a Comisiei (8).
Articolul 5
(1) În ceea ce privește cazurile specifice menționate în secțiunea 7.3.2 din anexă, condițiile care trebuie îndeplinite pentru verificarea interoperabilității în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) din Directiva 2008/57/CE sunt normele tehnice aplicabile în vigoare în statul membru care autorizează darea în exploatare a subsistemelor reglementate de prezentul regulament.
(2) În termen de șase luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, fiecare stat membru informează Comisia și celelalte state membre cu privire la:
(a)
normele tehnice menționate la alineatul (1);
(b)
procedurile de evaluare a conformității și de verificare care trebuie efectuate în vederea aplicării normelor tehnice menționate la alineatul (1);
(c)
organismele desemnate în conformitate cu articolul 17 alineatul (3) din Directiva 2008/57/CE să execute procedurile de evaluare a conformității și de verificare în ceea ce privește cazurile specifice prevăzute la secțiunea 7.3.2 din anexa la prezentul regulament.
Articolul 6
Conformitatea cu valorile inferioare de expunere care declanșează acțiunea prevăzute la articolul 3 din Directiva 2003/10/CE a Parlamentului European și a Consiliului (9) se asigură prin conformitatea cu nivelul de zgomot din interiorul cabinei mecanicului, astfel cum este stabilit la punctul 4.2.4 din anexa la prezentul regulament, precum și prin condițiile corespunzătoare de funcționare care urmează să fie definite de întreprinderea de căi ferate.
Articolul 7
(1) Pentru a facilita adaptarea la progresul tehnologic, pot fi propuse soluții inovatoare de către producător sau de către reprezentantul său autorizat, care nu se conformează cu specificațiile prevăzute în anexă și/sau pentru care metodele de evaluare prevăzute în anexă nu pot fi aplicate.
(2) Soluțiile inovatoare pot fi legate de subsistemul „material rulant”, de componentele acestuia și de elementele sale constitutive de interoperabilitate.
(3) Atunci când se propune o soluție inovatoare, producătorul sau reprezentantul său autorizat stabilit în Uniune precizează modul în care aceasta se abate de la dispozițiile relevante din prezenta STI sau modul în care le completează și prezintă Comisiei abaterile spre analiză. Comisia poate solicita avizul agenției în legătură cu soluția inovatoare propusă.
(4) Comisia emite un aviz în ceea ce privește soluția inovatoare propusă. Dacă avizul este pozitiv, specificațiile funcționale și de interfață corespunzătoare și metoda de evaluare, care trebuie incluse în STI pentru a se permite utilizarea soluției inovatoare respective, sunt elaborate de agenție și, ulterior, integrate în STI în cursul procesului de revizuire în temeiul articolului 6 din Directiva 2008/57/CE. În cazul unui aviz negativ, soluția inovatoare propusă nu este utilizată.
(5) Până la revizuirea STI, avizul pozitiv emis de Comisie este considerat un mijloc acceptabil de conformitate cu cerințele esențiale prevăzute de Directiva 2008/57/CE și, prin urmare, poate fi folosit la evaluarea subsistemului.
Articolul 8
Declarația de verificare și/sau de conformitate cu tipul a unui vehicul nou stabilită în conformitate cu Directiva 2011/229/UE se consideră valabilă:
-
pentru locomotive, EMU-uri, DMU-uri și vagoane de călători, până la data la care certificatul de tip sau de proiect trebuie reînnoit astfel cum este prevăzut în Decizia 2011/291/UE pentru cazurile în care respectiva decizie a fost aplicată, sau până la 31 mai 2017 pentru celelalte cazuri;
-
pentru vagoane, până la 13 aprilie 2016.
Declarația de verificare și/sau de conformitate cu tipul a unui vehicul nou, stabilită în conformitate cu Decizia 2008/232/CE, se consideră valabilă până la data la care certificatul de tip sau de proiect trebuie reînnoit astfel cum este prevăzut în decizie.
Articolul 9
(1) Decizia 2011/229/UE se abrogă de la data de 1 ianuarie 2015.
(2) În anexa la Decizia 2008/232/CE, punctele 4.2.6.5, 4.2.7.6 și 7.3.2.15 se elimină de la data de 1 ianuarie 2015.
(3) Cu toate acestea, dispozițiile menționate la punctele 1 și 2 continuă să se aplice proiectelor autorizate în conformitate cu STI anexată la respectivele decizii și, cu excepția cazului în care solicitantul cere aplicarea prezentului regulament, proiectelor privind vehicule noi și reînnoirii sau modernizării vehiculelor existente care se află într-un stadiu avansat de dezvoltare, care fac obiectul unui contract aflat în curs de desfășurare la data publicării prezentului regulament sau se regăsesc printre cazurile menționate la articolul 8 din prezentul regulament.
Articolul 10
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 ianuarie 2015. Cu toate acestea, se poate acorda o autorizație de dare în exploatare în aplicarea prezentei STI stabilite în anexa la prezentul regulament, înainte de 1 ianuarie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu tratatele.
Adoptat la Bruxelles, 26 noiembrie 2014.