Input:
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 1159/2013 AL COMISIEI
din 12 iulie 2013
de completare a Regulamentului (UE) nr. 911/2010 al Parlamentului European și al Consiliului privind programul european de monitorizare a Pământului (GMES) prin stabilirea condițiilor de înregistrare și acordare a licențelor pentru utilizatorii GMES și prin definirea criteriilor de restricționare a accesului la datele specifice GMES și la informațiile provenite de la serviciile GMES
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 911/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2010 privind Programul european de monitorizare a Pământului (GMES) și exploatarea sa inițială (2011-2013) (1), în special articolul 9 alineatul (2),
întrucât:
(1)
Politica în materie de date și informații GMES ar trebui să fie în concordanță cu alte politici, instrumente și acțiuni relevante ale Uniunii. În special, ar trebui să respecte cerințele din Directiva 2007/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2007 de instituire a unei infrastructuri pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (INSPIRE) (2). Această politică ar trebui să respecte drepturile și principiile recunoscute în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special dreptul la viața privată, protecția datelor cu caracter personal, dreptul la proprietate intelectuală, libertatea artelor și a științelor, libertatea de a desfășura activități economice.
(2)
Politica în materie de date și informații GMES ar trebui să aibă o contribuție importantă la politica de deschidere a datelor promovată de Uniune, inițiată prin Directiva 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public (3) și consolidată prin Decizia 2011/833/UE a Comisiei din 12 decembrie 2011 privind reutilizarea documentelor Comisiei (4) adoptată în contextul Comunicării Comisiei din 26 august 2010 intitulată „O agendă digitală pentru Europa” (5).
(3)
Ar trebui stabilite condițiile de înregistrare și acordare a licențelor pentru utilizatorii GMES și ar trebui să fie definite criteriile de restricționare a accesului la datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES. Condițiile de acces la alte date și informații utilizate ca date de intrare pentru serviciile GMES ar trebui să fie definite de către furnizorii lor.
(4)
În comunicarea sa din 28 octombrie 2009 intitulată „Monitorizarea globală pentru mediu și securitate (GMES): provocări și pașii următori pentru componenta spațială” (6), Comisia și-a indicat intenția de a continua implementarea unei politici de acces gratuit și deschis pentru sateliții Sentinel.
(5)
Accesul la datele Sentinel ar trebui să fie gratuit, complet și deschis, în conformitate cu Principiile comune pentru o politică de date Sentinel (7) adoptate de Comitetul de gestionare a programului pentru observarea Pământului (PB-EO) al Agenției Spațiale Europene.
(6)
Țările terțe sau organizațiile internaționale care contribuie la operațiunile GMES, în conformitate cu articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 911/2010, ar trebui să aibă acces la datele specifice GMES și la informațiile provenite de la serviciile GMES în aceleași condiții care se aplică statelor membre.
(7)
Astfel cum se indică în considerentul 28 din Regulamentul (UE) nr. 911/2010, GMES ar trebui să fie considerat ca reprezentând o contribuție europeană la construcția Sistemului mondial de sisteme de observare a Pământului (GEOSS). Prin urmare, diseminarea deschisă a GMES ar trebui să fie pe deplin compatibilă cu principiile de schimb de date ale GEOSS.
(8)
Pentru a contribui la îndeplinirea obiectivelor politicii în materie de date și informații GMES stabilite la articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 911/2010, utilizatorii ar trebui să fie aibă autorizarea necesară pentru a utiliza datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES cât mai complet posibil. Utilizatorii ar trebui să dispună și de posibilitatea de a redistribui datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES, cu sau fără modificări.
(9)
Datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES ar trebui să fie gratuite pentru ca utilizatorii să poată valorifica beneficiile sociale care decurg din utilizarea sporită a datelor specifice GMES și a informațiilor provenite de la serviciile GMES.
(10)
Politica de difuzare deschisă a GMES poate fi reexaminată și, dacă este necesar, se adaptează, luând în considerare nevoile utilizatorilor, nevoile industriei de observare a Pământului și evoluțiile tehnologice.
(11)
În interesul unei largi difuzări a datelor și informațiilor GMES, este adecvat să nu se prevadă nicio garanție, explicită sau implicită, inclusiv în ceea ce privește calitatea și pertinența pentru orice scop.
(12)
Comisia ar trebui să aplice restricții privind difuzarea deschisă a datelor GMES, în cazul în care accesul gratuit, complet și deschis la unele date specifice GMES și informații provenite de la serviciile GMES ar afecta drepturile și principiile consacrate în Carta drepturilor fundamentale a UE, cum ar fi dreptul la viața privată, protecția datelor cu caracter personal sau drepturile de proprietate intelectuală privind datele utilizate ca input în cursul procesului de producție al serviciilor GMES.
(13)
În cazul în care este necesar, restricțiile ar trebui să protejeze interesele de securitate ale Uniunii, precum și interesele de securitate națională ale statelor membre. În ceea ce privește interesele de securitate națională, astfel de restricții ar trebui să respecte obligațiile statelor membre care au aderat la o organizație de apărare comună în temeiul tratatelor internaționale. Evaluarea criteriilor de sensibilitate pentru restricționarea difuzării datelor specifice GMES și a informațiilor provenite de la serviciile GMES ar trebui să asigure verificarea ex ante a aspectelor de securitate care să permită furnizarea neîntreruptă a datelor specifice GMES și a informațiilor provenite de la serviciile GMES.
(14)
Criteriile de sensibilitate ar trebui să surprindă diverșii parametri care sunt susceptibil să constituie un risc pentru securitatea Uniunii sau a statelor sale membre. Amenințările la adresa infrastructurii critice, astfel cum sunt definite la articolul 2 litera (a) din Directiva 2008/114/CE a Consiliului din 8 decembrie 2008 privind identificarea și desemnarea infrastructurilor critice europene și evaluarea necesității de îmbunătățire a protecției acestora (8), ar trebui să fie luate în considerare ca un important criteriu de sensibilitate.
(15)
În cazul în care este necesar, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a solicita ca restricțiile să fie aplicate furnizării de anumite date specifice GMES și informații provenite de la serviciile GMES. În analizarea unor astfel de cereri sau din proprie inițiativă, Comisia ar trebui să asigure o reacție eficientă și eficace pentru a proteja interesele de securitate ale Uniunii sau ale statelor membre, vizând în același timp întreruperi ale fluxurilor de date și informații pentru utilizatori.
(16)
Platformele de difuzare GMES se pot confrunta cu limitări tehnice care ar putea să le pună în imposibilitatea de a onora toate cererile de date sau informații. În astfel de situații excepționale, accesibilitatea tehnică a datelor specifice GMES și a informațiilor provenite de la serviciile GMES ar trebui să fie rezervată pentru utilizatorii din țări și organizații internaționale care contribuie la derularea activităților GMES pentru asigurarea continuității serviciilor. Dacă este cazul, dreptul de a beneficia de rezervarea serviciilor ar trebui să fie condiționat de o anumită formă de înregistrare. Această rezervare nu ar trebui să împiedice acei utilizatori care au obținut date sau informații și care beneficiază de rezervare să își exercite drepturile conferite în temeiul prezentului regulament, inclusiv dreptul de a redistribui aceste date sau informații.
(17)
Ar trebui să fie asigurate patru niveluri de înregistrare a utilizatorilor pentru accesul la date specifice GMES și informații provenite de la serviciile GMES. În primul rând, din motive de utilizare pe scară largă a datelor specifice GMES și a informațiilor provenite de la serviciile GMES, serviciile de căutare și de vizualizare în sensul articolului 11 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2007/2/CE, trebuie furnizate fără înregistrare. În al doilea rând, ar trebui să fie posibil să se solicite o formă de înregistrare facilă pentru serviciile de descărcare, în sensul articolului 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2007/2/CE. Procesul de înregistrare nu ar trebui să împiedice utilizatorii să aibă acces la date și informații, însă ar trebui să fie posibil ca acest proces să fie utilizat pentru a colecta statistici privind utilizatorii. În al treilea rând, un nivel intermediar de înregistrare ar trebui să permită implementarea rezervării de acces pentru anumite categorii de utilizatori. În al patrulea rând, o procedură de înregistrare strictă ar trebui să fie utilizată pentru a răspunde necesității de a restricționa accesul din motive de securitate, prin identificarea fără echivoc a utilizatorului,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL 1
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește:
(a)
condițiile pentru accesul complet și deschis la informații produse de serviciile GMES și la datele colectate prin infrastructura specializată a GMES;
(b)
criteriile de restricționare a accesului la acele informații și date;
(c)
condițiile de înregistrare a utilizatorilor GMES.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(a)
„serviciile GMES” înseamnă componenta serviciilor menționate la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 911/2010;
(b)
„informații privind serviciile GMES” înseamnă informații și metadatele acestora produse de serviciile GMES;
(c)
„date specifice GMES” înseamnă datele colectate prin infrastructura specifică a GMES și metadatele acestora;
(d)
„metadate” înseamnă informații structurate pe date sau informații care să permită căutarea, inventarierea și utilizarea acestora;
(e)
„platforma de difuzare GMES” înseamnă sisteme tehnice utilizate pentru a difuza date specifice GMES și informații provenite de la serviciile GMES pentru utilizatori;
(f)
„servicii de căutare”, înseamnă serviciile de căutare, astfel cum sunt definite la articolul 11 alineatul 1 litera (a) din Directiva 2007/2/CE;
(g)
„servicii de vizualizare”, înseamnă serviciile de vizualizare, astfel cum sunt definite la articolul 11 alineatul 1 litera (b) din Directiva 2007/2/CE;
(h)
„servicii de descărcare”, înseamnă serviciile de descărcare, astfel cum sunt definite la articolul 11 alineatul 1 litera (c) din Directiva 2007/2/CE.
CAPITOLUL 2
DIFUZAREA DESCHISĂ A DATELOR SPECIFICE GMES ȘI A INFORMAȚIILOR PROVENITE DE LA SERVICIILE GMES - CONDIȚIILE DE ACORDARE A LICENȚELOR
Articolul 3
Principiile difuzării deschise
Utilizatorii trebuie să aibă acces gratuit, complet și deschis la datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES în condițiile stabilite la articolele 4-10, sub rezerva restricțiilor prevăzute la articolele 11-16.
Articolul 4
Condiții financiare
Accesul gratuit se acordă pentru datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES disponibile prin intermediul platformelor de difuzare GMES în temeiul condițiilor tehnice predefinite menționate la articolul 5 alineatul (1).
Articolul 5
Condiții referitoare la caracteristicile, formatul și mediile de difuzare
(1) Pentru fiecare tip de date specifice GMES și informații provenite de la serviciile, furnizorii acestor date și informații trebuie să indice cel puțin un set de caracteristici, format și mediu de difuzare sub supravegherea Comisiei și comunică această definire pe platformele de difuzare GMES.
(2) Datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES trebuie să fie în conformitate cu cerințele Directivei 2007/2/CE în măsura în care datele și informațiile se încadrează în domeniul de aplicare al acestor dispoziții.
Articolul 6
Condiții privind platformele de difuzare GMES
Datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES sunt difuzate către utilizatori prin intermediul platformelor de difuzare GMES asigurate de, sau sub supravegherea Comisiei.
Articolul 7
Condițiile privind utilizarea
(1) Accesul la datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES este acordat pentru utilizările următoare, în măsura în care acestea sunt legale:
(a)
reproducere;
(b)
distribuire;
(c)
comunicare către public;
(d)
adaptare, modificare și combinare cu alte date și informații;
(e)
orice combinație de la literele (a)-(d).
(2) Datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES pot fi utilizate la nivel mondial, fără limitări în timp.
Articolul 8
Condiții privind informațiile care trebuie prezentate de către utilizatori
(1) În momentul distribuirii sau comunicării datelor specifice GMES și a informațiilor provenite de la serviciile GMES către publicul larg, utilizatori informează publicul cu privire la sursa de date și informații.
(2) Utilizatorii se asigură că nu creează publicului impresia că activitățile utilizatorului sunt aprobate oficial de către Uniune.
(3) În cazul în care datele sau informațiile au fost adaptate sau modificate, utilizatorul trebuie să menționeze în mod clar acest lucru.
Articolul 9
Absența garanției
Datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES sunt furnizate utilizatorilor fără nicio garanție, explicită sau implicită, inclusiv în ceea ce privește calitatea și pertinența pentru orice scop.
Articolul 10
Condiții în cazul restricțiilor privind difuzarea deschisă
Atunci când Comisia limitează accesul la datele specifice GMES și informațiile provenite de la serviciile GMES pentru anumiți utilizatori în conformitate cu articolul 12, acești utilizatori trebuie să se înregistreze în conformitate cu o procedură care să permită identificarea lor fără echivoc, înainte ei să poată avea acces.
CAPITOLUL 3
RESTRICȚII
Articolul 11
Drepturi conflictuale
În cazul în care difuzarea deschisă a anumitor date specifice GMES sau informații provenite de la serviciile GMES intră în conflict cu acordurile internaționale sau cu protecția drepturilor de proprietate intelectuală, atașate datelor și informațiilor folosite ca input în procesele de producere a informațiilor provenite de la serviciile GMES, sau ar afecta în mod disproporționat drepturile și principiile recunoscute în Carta drepturilor fundamentale a UE, cum ar fi dreptul la viața privată și la protecția datelor cu caracter personal, Comisia ia măsurile necesare în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 911/2010 pentru a evita orice astfel de conflict sau pentru a restricționa difuzarea respectivelor date specifice GMES sau informații provenite de la serviciile GMES.
Articolul 12
Protejarea intereselor de securitate
(1) În cazul în care difuzarea deschisă a datelor specifice GMES sau a informațiilor provenite de la serviciile GMES prezintă un nivel inacceptabil de risc pentru interesele de securitate ale Uniunii sau ale statelor sale membre din cauza caracterului sensibil al datelor și informațiilor, Comisia trebuie să restricționeze difuzarea acestora în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 911/2010.
(2) Comisia evaluează caracterul sensibil al datelor specifice GMES sau a informațiilor provenite de la serviciile GMES utilizând criteriile de sensibilitate stabilite la articolele 13-16.
Articolul 13
Criterii de sensibilitate pentru datele specifice GMES
(1) În cazul în care datele specifice GMES sunt produse de un sistem de observare din spațiu care îndeplinește cel puțin una dintre caracteristicile enumerate în anexă, Comisia evaluează sensibilitatea datelor pe baza următoarelor criterii:
(a)
caracteristicile tehnice ale datelor, inclusiv rezoluția spațială și benzile spectrale;
(b)
perioada de timp dintre obținerea și difuzarea datelor;
(c)
existența unor conflicte armate, amenințări la adresa păcii și securității internaționale sau regionale, sau a infrastructurilor critice în sensul articolului 2 litera (a) din Directiva 2008/114/CE în zona la care se referă datele specifice GMES;
(d)
existența vulnerabilităților în materie de securitate sau utilizarea probabilă a datelor specifice GMES pentru activități tactice sau operaționale care prejudiciază interesele de securitate ale Uniunii, ale statelor sale membre sau ale partenerilor internaționali.
(2) În cazul în care datele specifice GMES sunt produse de un sistem de observare din spațiu care nu îndeplinește una din caracteristicile enumerate în anexă, datele specifice GMES sunt considerate ca nefiind sensibile.
Articolul 14
Criterii de sensibilitate pentru datele specifice GMES
Comisia evaluează sensibilitatea informațiilor provenind de la serviciile GMES utilizând următoarele criterii:
(a)
sensibilitatea inputurilor utilizate în producerea de informații provenind de la serviciile GMES;
(b)
perioada de timp dintre obținerea inputurilor și difuzarea informațiilor provenind de la serviciile GMES;
(c)
existența unor conflicte armate, amenințări la adresa păcii și securității internaționale sau regionale, sau a infrastructurilor critice în sensul articolului 2 litera (a) din Directiva 2008/114/CE în zona la care se referă informațiile provenind de la serviciile GMES;
(d)
existența vulnerabilităților în materie de securitate sau utilizarea probabilă a informațiilor provenind de la serviciile GMES pentru activități tactice sau operaționale care prejudiciază interesele de securitate ale Uniunii, ale statelor sale membre sau ale partenerilor internaționali.
Articolul 15
Cererea de reevaluare a sensibilității
În cazul în care condițiile în care evaluarea efectuată în conformitate cu articolul 13 sau 14 s-au schimbat, Comisia poate reevalua din proprie inițiativă sau la cererea unui stat membru caracterul sensibil al datelor specifice GMES sau al informațiilor provenite de la serviciile GMES în vederea restricționării, suspendării sau pentru a permite obținerea de date specifice GMES sau difuzarea de informații provenite de la serviciile GMES. În cazul în care un stat membru a depus o cerere, Comisia ia în considerare limitele în materie de durată și domeniu de aplicare ale restricției solicitate.
Articolul 16
Echilibrarea intereselor
(1) În evaluarea sensibilității datelor specifice GMES și a informațiilor provenind de la serviciile GMES în conformitate cu articolul 12, interesele în materie de securitate se pun în balanță cu interesele utilizatorilor și beneficiile economice, sociale și de mediu ale culegerii, producerii și difuzării deschise a datelor și informațiilor în cauză.
(2) Comisia ia în considerare, atunci când își prezintă evaluarea din punctul de vedere al securității, dacă restricțiile vor fi eficiente în cazul în care date similare sunt, în orice caz, disponibile din alte surse.
CAPITOLUL 4
REZERVAREA ACCESULUI ȘI ÎNREGISTRAREA
Articolul 17
Rezervarea accesului
(1) În cazul în care cererile de acces depășesc capacitatea platformelor de difuzare GMES, accesul la resursele GMES poate fi rezervat oricăruia din următorii utilizatori:
(a)
servicii publice, industrie, organizații de cercetare și cetățeni din Uniune;
(b)
servicii publice, industrie, organizații de cercetare și cetățeni din țări terțe care contribuie la operațiunile GMES;
(c)
organizații internaționale care contribuie la operațiunile GMES.
(2) Utilizatorii pentru care accesul este rezervat în conformitate cu alineatul (1) trebuie să se înregistreze pentru a avea acces, furnizând date privind identitatea, informații de contact, domeniul de activitate și țara în care sunt stabiliți.
Articolul 18
Înregistrare
(1) Pentru a accesa serviciile de descărcare, utilizatorii se înregistrează online pe platformele de difuzare GMES. Înregistrarea este gratuită. Utilizatorii trebuie să se înregistreze o singură dată și sunt acceptați automat. Procesul de înregistrare necesită în special următoarele:
(a)
crearea de către utilizator a unui cont de utilizator și a unei parole;
(b)
informații statistice limitate la maximum 10 elemente care trebuie oferite de către utilizator.
(2) Nu va fi necesară înregistrarea pentru servicii de vizualizare și servicii de căutare.
CAPITOLUL 5
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 19
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 12 iulie 2013.


Input:
KOMISJONI OTSUS (EL) 2015/547,
1. aprill 2015,
ohutusnõuete kohta, millele peavad vastama korstnata piirituskaminaid käsitlevad Euroopa standardid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2001/95/EÜ üldise tooteohutuse kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. detsembri 2001. aasta direktiivi 2001/95/EÜ üldise tooteohutuse kohta, (1) eriti selle artikli 4 lõike 1 punkti a,
ning arvestades järgmist:
(1)
Toodetelt, mis vastavad direktiivi 2001/95/EÜ alusel koostatud ja Euroopa Liidu Teatajas avaldatud Euroopa standardid üle võtnud siseriiklikele standarditele, eeldatakse ohutust.
(2)
Euroopa standardid tuleb koostada nende nõuete alusel, mille eesmärk on tagada, et standarditele vastavad tooted täidavad direktiivi 2001/95/EÜ artiklis 3 sätestatud üldist ohutusnõuet.
(3)
Korstnata piirituskaminate kohta puuduvad Euroopa standardid, kuigi tehtud uuringute kohaselt on nendega seotud mitmesugused ohud (2) (3). Mitmed mudelid on ehitatud eemaldatava kütusemahutiga, mis paigutatakse kamina sees olevasse pessa, kuhu paigutamise käigus võib mahutist kütust loksuda. Mahaloksunud kütus võib aurustuda, selle temperatuur võib tõusta ning kütus võib süttida ning äkilise leegiga põleda. Leegid võivad kasutajat põletada või ümbritseva materjali süüdata. Etanoolkamina täitmine, kui see on veel kuum, on väga ohtlik, kuna etanool võib kiiresti aurustuda, süttida ja põhjustada plahvatuse. Põrandal vabalt seisvad mudelid võidakse paigutada süttivatele materjalidele liiga lähedale ning selle tagajärjel võib tekkida tulekahju. Seinamudelite vale paigaldamine võib põhjustada ülekuumenemist ning selle tagajärjel võib töötav kamin seinast eralduda (4). Lisaks võivad keset põrandat seisvad mudelid ümber kukkuda. Kui nii juhtub, voolab põlev kütus kaminast välja ja tuli levib kogu ümbritsevasse ruumi.
(4)
Kütuste põletamine korstnata piirituskaminates võib olla ohtlik inimeste tervisele. Mittetäieliku põlemise korral moodustub toksiline ühend süsinikmonooksiid. Täieliku põlemise korral moodustub süsinikdioksiid, mis on tervisele ohtlik ja võib põhjustada hingeldamist.
(5)
Peale selle ei ole korstnata kaminate paigaldamise puhul nõutav asjaomaste asutuste kontroll.
(6)
Seepärast on asjakohane määrata kindlaks vajalikud nõuded, millega tagatakse korstnata piirituskaminate vastavus direktiivi 2001/95/EÜ artiklis 3 sätestatud üldisele ohutusnõudele.
(7)
Käesoleva otsusega ette nähtud meetmed on kooskõlas üldise tooteohutuse komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Mõiste
Käesolevas otsuses kasutatakse järgmist mõistet:
„korstnata piirituskamin”- seade, mis:
a)
tekitab alkoholi põletamise käigus dekoratiivse leegi, kuid ei sobi esmaseks kütmiseks, ning
b)
ei ole ette nähtud suitsulõõriga ühendamiseks.
Artikkel 2
Reguleerimisala
Käesolevat otsust kohaldatakse kõigi koduste korstnata kaminate ja nende lisatarvikute suhtes, kui need on ette nähtud kasutamiseks sisetingimustes. Kaminad, mille kütusekambri maht on alla 0,2 liitri, mis on ette nähtud söögi valmistamiseks või söögi soojas hoidmiseks, ei kuulu käesoleva otsuse kohaldamisalasse.
Artikkel 3
Ohutusnõuded
Käesoleva otsuse lisas on sätestatud artiklis 1 nimetatud korstnata piirituskaminate ohutuse erinõuded, mis peavad vastama direktiivi 2001/95/EÜ artikli 4 kohastele Euroopa standarditele.
Artikkel 4
Jõustumine
Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel, 1. aprill 2015


Input:
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 185/2014
оd 26. veljače 2014.
o ispravku bugarske jezične inačice Uredbe (EU) br. 142/2011 o provedbi Uredbe (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi i o provedbi Direktive Vijeća 97/78/EZ u pogledu određenih uzoraka i predmeta koji su oslobođeni veterinarskih pregleda na granici na temelju te Direktive
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1774/2002 (1) (Uredba o nusproizvodima životinjskog podrijetla), a posebno njezin članak 5. stavak 2. i članak 6. stavak 1. točku (b) podtočku ii., članak 6. stavak 1. podstavak drugi, članak 6. stavak 2. podstavak drugi, članak 11. stavak 2. točke (b) i (c), članak 11. stavak 2. podstavak drugi, članak 15. stavak 1. točke (b), (d), (e), (h) i (i), članak 15. stavak 1. podstavak drugi, članak 17. stavak 2., članak 18. stavak 3., članak 19. stavak 4. točke (a), (b) i (c), članak 19. stavak 4. podstavak drugi, članak 20. stavke 10. i 11., članak 21. stavke 5. i 6., članak 22. stavak 3., članak 23. stavak 3., članak 27. točke (a), (b), (c) i (e) do (h), članak 27. podstavak drugi, članak 31. stavak 2., članak 32. stavak 3., članak 40., članak 41. stavak 3. podstavci prvi i treći, članak 42., članak 43. stavak 3., članak 45. stavak 4., članak 47. stavak 2., članak 48. stavak 2., članak 48. stavak 7. točku (a) i stavak 8. točku (a) te članak 48. stavak 8. podstavak drugi,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 97/78/EZ od 18. prosinca 1997. o utvrđivanju načela organizacije veterinarskih pregleda proizvoda koji ulaze u Zajednicu iz trećih zemalja (2), a posebno njezin članak 16. stavak 3.,
budući da:
(1)
U bugarskoj jezičnoj inačici Uredbe Komisije (EU) br. 142/2011 (3) postoji pogreška koju bi trebalo ispraviti. To ne utječe na ostale jezične inačice.
(2)
Uredbu (EU) br. 142/2011 treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.
(3)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja, a nije im se usprotivio ni Europski parlament ni Vijeće,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Odnosi se samo na bugarsku jezičnu inačicu.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 26. veljače 2014.


Input:
DIRECTIVA 2014/47/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 3 aprilie 2014
privind controlul tehnic în trafic al vehiculelor comerciale care circulă în Uniune și de abrogare a Directivei 2000/30/CE
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
În Cartea albă din 28 martie 2011 intitulată „Foaie de parcurs pentru un spațiu european unic al transporturilor - Către un sistem de transport competitiv și eficient din punct de vedere al resurselor”, Comisia a stabilit obiectivul „viziunea zero” conform căruia Uniunea ar trebui să se apropie, până în 2050, de cifra zero în privința numărului de decese cauzate de accidente rutiere. Pentru a atinge acest obiectiv, se așteaptă ca tehnologia vehiculelor să contribuie în mod semnificativ la îmbunătățirea nivelului de siguranță al transportului rutier.
(2)
În comunicarea sa intitulată „Pentru un spațiu european de siguranță rutieră: orientări pentru politica de siguranță rutieră 2011-2020”, Comisia a propus o reducere adițională la jumătate a numărului total de decese cauzate de accidente rutiere în Uniunea Europeană până în anul 2020, începând din 2010. În vederea atingerii acestui obiectiv, Comisia a stabilit șapte obiective strategice și a identificat acțiuni pentru vehicule mai sigure, o strategie de reducere a numărului de răniri, precum și măsuri pentru îmbunătățirea siguranței participanților la trafic vulnerabili, în special a motocicliștilor.
(3)
Inspecția tehnică auto este parte componentă a unui regim mai larg destinat să garanteze că vehiculele sunt menținute în condiții acceptabile din punct de vedere al siguranței și al protecției mediului pe durata utilizării lor. Acest regim ar trebui să includă inspecții tehnice periodice ale vehiculelor și controale tehnice în trafic ale vehiculelor utilizate în activitățile de transport comercial rutier, precum și să prevadă o procedură de înmatriculare a vehiculelor care să permită suspendarea autorizării de a folosi în trafic un vehicul în cazul în care vehiculul reprezintă un risc imediat pentru siguranța rutieră. Inspecția tehnică periodică ar trebui să fie principalul instrument pentru a se garanta conformitatea vehiculelor cu normele tehnice aferente circulației pe drumurile publice. Controalele tehnice în trafic ale vehiculelor comerciale ar trebui doar să completeze inspecțiile tehnice periodice.
(4)
În Uniune au fost adoptate o serie de standarde și cerințe tehnice în materie de siguranță a vehiculelor și de caracteristici legate de mediu. Este necesar să se asigure, prin intermediul unui regim de controale tehnice în trafic inopinate, că vehiculele rămân conforme normelor tehnice aferente circulației pe drumurile publice.
(5)
Controalele tehnice în trafic reprezintă un element esențial pentru menținerea în permanență a unui nivel ridicat de conformitate tehnică a vehiculelor comerciale pe toată durata lor de utilizare. Aceste controale contribuie nu numai la siguranța rutieră și la o reducere a emisiilor vehiculelor, ci și la evitarea concurenței neloiale în domeniul transportului rutier datorată acceptării unor niveluri de control diferite de la un stat membru la altul.
(6)
Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (3) a înființat Registrul european al întreprinderilor de transport rutier (ERRU). ERRU permite interconectarea registrelor electronice naționale ale întreprinderilor de transport din întreaga Uniune, în conformitate cu normele Uniunii privind protecția datelor cu caracter personal. Utilizarea respectivului sistem, exploatat de autoritatea competentă din fiecare stat membru, facilitează cooperarea dintre statele membre.
(7)
Prezenta directivă ar trebui să se aplice anumitor vehicule comerciale cu o viteză maximă prin construcție mai mare de 25 km/h din categoriile definite în Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4). Acest lucru nu ar trebui să împiedice însă statele membre să efectueze controale tehnice în trafic asupra vehiculelor care nu intră sub incidența prezentei directive sau să verifice alte aspecte ale transportului rutier, în special cele referitoare la timpul de conducere și de repaus sau la transportul mărfurilor periculoase.
(8)
Tractoarele cu roți cu viteza maximă prin construcție mai mare de 40 km/h tind să înlocuiască camioanele în activitățile de transport local și în activități comerciale de transport rutier de marfă. Potențialul lor de risc este comparabil cu cel al camioanelor și, în consecință, modul de tratare al vehiculelor din această categorie, folosite în special pe drumurile publice, ar trebui să fie același cu al camioanelor în ceea ce privește controalele tehnice în trafic.
(9)
Rapoartele privind punerea în aplicare a Directivei 2000/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5) indică în mod clar importanța controalelor tehnice în trafic. În perioada 2009-2010, mai mult de 350 000 de vehicule supuse controalelor tehnice în trafic pe întreg teritoriul Uniunii au fost raportate ca fiind într-o stare care necesita imobilizarea acestora. Aceste rapoarte indică, de asemenea, existența unor diferențe foarte mari între rezultatele controalelor efectuate în diferite state membre. În perioada 2009-2010, rata de depistare a anumitor deficiențe a variat între 2,1 % din toate vehiculele controlate într-un stat membru și 48,3 % într-un al stat membru. În fine, aceste rapoarte arată diferențele semnificative de la un stat membru la altul în ceea ce privește numărul controalelor tehnice în trafic efectuate. Pentru a ajunge la o abordare mai echilibrată, statele membre ar trebui să se angajeze să efectueze un număr adecvat de controale, proporțional cu numărul vehiculelor comerciale înmatriculate pe teritoriul lor și/sau care circulă pe teritoriul lor.
(10)
Furgonetele, cum ar fi vehiculele din categoria N1, și remorcile acestora nu fac obiectul acelorași cerințe ale Uniunii în materie de siguranță rutieră ca vehiculele utilitare grele, precum normele privind timpul de conducere, formarea pentru conducătorii auto profesioniști sau instalarea unor dispozitive limitatoare de viteză. Statele membre ar trebui să țină seama de vehiculele din categoria N1 în strategiile lor globale în materie de siguranță rutieră și controale în trafic, chiar dacă aceste vehicule nu sunt acoperite de domeniul de aplicare al prezentei directive.
(11)
Pentru a evita povara și costurile administrative inutile și de a ameliora eficiența controalelor, autoritățile naționale competente ar putea selecta în mod prioritar vehiculele exploatate de întreprinderi care nu respectă standardele de siguranță rutieră și de mediu, în timp ce vehiculele exploatate de operatori responsabili, care acordă atenția cuvenită aspectelor de siguranță, și întreținute în mod corespunzător ar trebui recompensate prin controale mai puțin frecvente. Selectarea vehiculelor pentru controalele în trafic bazată pe profilul de risc al operatorilor acestora s-ar putea dovedi a fi un instrument util în vederea verificării mai atente și mai frecvente a întreprinderilor cu un grad ridicat de risc.
(12)
Controalele tehnice în trafic ar trebui să fie susținute de folosirea unui sistem de clasificare în funcție de gradul de risc. Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 impune statelor membre să extindă sistemul de clasificare în funcție de gradul de risc instituit în temeiul Directivei 2006/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6) în ceea ce privește punerea în aplicare a normelor privind timpul de conducere și perioadele de odihnă pentru a acoperi alte domenii specifice legate de transportul rutier, inclusiv conformitatea tehnică a vehiculelor comerciale. Prin urmare, informațiile privind numărul și gravitatea deficiențelor constatate la vehicule ar trebui introduse în sistemul de clasificare în funcție de gradul de risc instituit în temeiul articolului 9 din Directiva 2006/22/CE. Ar trebui ca statele membre să poată decidă în ceea ce privește mecanismele tehnice și administrative adecvate pentru folosirea sistemelor de clasificare în funcție de gradul de risc. Eficacitatea și armonizarea sistemelor de clasificare în funcție de gradul de risc în întreaga Uniune ar trebui analizate în continuare.
(13)
Deținătorul certificatului de înmatriculare și, după caz, operatorul vehiculului ar trebui să fie responsabili de menținerea vehiculului într-o stare conformă cu normele tehnice aferente circulației pe drumurile publice.
(14)
La realizarea controalelor tehnice în trafic, inspectorii ar trebui să acționeze independent, iar aprecierea lor nu ar trebui să fie afectată de conflicte de interese, inclusiv cele de tip economic sau personal, în special în relația cu conducătorul auto, operatorul sau deținătorul certificatului de înmatriculare, care ar putea influența imparțialitatea și obiectivitatea deciziilor acestora. În consecință, recompensarea inspectorilor nu ar trebui să fie direct legată de rezultatele controalelor tehnice în trafic. Acest fapt nu ar trebui să împiedice statele membre să autorizeze organisme private să realizeze atât controale tehnice detaliate în trafic, cât și reparații ale vehiculelor, chiar și în cazul aceluiași vehicul.
(15)
Controalele tehnice în trafic ar trebui să constea în controlul inițial și, dacă este necesar, în controale mai amănunțite. În ambele cazuri, acestea ar trebui să vizeze părți și sisteme relevante ale vehiculelor. Pentru a se ajunge la controale detaliate mai armonizate la nivelul Uniunii, ar trebui introduse metode recomandate de control și exemple de deficiențe și ar fi necesară clasificarea lor în funcție de gravitate pentru fiecare element supus controlului.
(16)
Arimarea încărcăturii este esențială pentru siguranța rutieră. Prin urmare, încărcătura ar trebui să fie arimată astfel încât să suporte accelerările care au loc în timpul utilizării vehiculului la drum. Din motive practice, forțele dependente de masă care rezultă din astfel de accelerări ar trebui să fie utilizate drept valori limită pe baza standardelor europene. Personalul implicat în controalele legate de arimarea încărcăturii ar trebui să beneficieze de o formare adecvată.
(17)
Toate părțile implicate în procesul logistic, inclusiv ambalatori, încărcători, societăți de transport, operatori și conducători auto, au un rol în asigurarea ambalării corespunzătoare a încărcăturii și a încărcării acesteia pe un vehicul adecvat.
(18)
În mai multe state membre, rapoartele privind controalele tehnice în trafic sunt elaborate prin mijloace electronice. În astfel de cazuri, conducătorul auto ar trebui să primească o copie a raportului de inspecție. Toate datele și informațiile colectate pe durata controalelor tehnice în trafic trebuie transferate într-o bază de date comună a statului membru în cauză pentru ca datele să poată fi ușor prelucrate, iar transferul de informații relevante să se poată face fără vreo sarcină administrativă suplimentară.
(19)
Pentru a reduce sarcina administrativă a autorităților care execută controalele, rapoartele privind controalele tehnice în trafic inițiale, inclusiv cele referitoare la vehiculele înmatriculate în țări terțe, ar trebui să includă numai informații esențiale care să ateste că o astfel de verificare a fost realizată în cazul unui anumit vehicul, precum și rezultatul acelei verificări. Un raport detaliat ar trebui să fie necesar numai în cazul în care se realizează un control mai amănunțit în urma controlului inițial.
(20)
Comisia ar trebui să examineze posibilitatea de a combina formularul de raportare inclus în anexa IV cu alte rapoarte.
(21)
Prin utilizarea unităților mobile de control se reduc întârzierile și costurile pentru operatori, întrucât se pot efectua inspecții mai amănunțite direct pe marginea drumurilor publice. Pentru realizarea unor controale mai detaliate, mai pot fi folosite cele mai apropiate centre de inspecție practicabile și dispozitivele de control tehnic în trafic desemnate.
(22)
Personalul care efectuează controale tehnice în trafic ar trebui să beneficieze de formarea sau calificarea corespunzătoare, inclusiv pentru a executa controale vizuale în mod eficient. Inspectorii care efectuează controale tehnice în trafic mai aprofundate ar trebui să dețină cel puțin aceleași competențe și să îndeplinească cel puțin aceleași cerințe ca și cei care efectuează inspecțiile tehnice în conformitate cu Directiva 2014/45/UE a Parlamentului European și a Consiliului (7). Statele membre ar trebui să solicite inspectorilor care efectuează controale în facilități de control tehnic în trafic desemnate sau care utilizează unități de control mobile să îndeplinească aceste cerințe sau cerințe echivalente aprobate de autoritatea competentă.
(23)
Pentru reducerea costurilor ce decurg din utilizarea echipamentelor tehnice pentru un control tehnic în trafic mai detaliat, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a solicita plata în cazul în care se constată deficiențe. Suma acestei plăți ar trebui să fie rezonabilă și proporțională.
(24)
Cooperarea și schimbul de bune practici între statele membre sunt esențiale pentru a realiza un sistem mai armonizat de controale tehnice în trafic în întreaga Uniune. Prin urmare, statele membre ar trebui să colaboreze mai strâns și în timpul activităților operaționale, dacă este posibil. O astfel de cooperare ar trebui să includă organizarea periodică a unor controale tehnice în trafic concertate.
(25)
În scopul de a asigura un schimb de informații eficient între statele membre, ar trebui să existe, în fiecare stat membru, un punct de contact pentru asigurarea legăturii cu alte autorități competente din domeniu. Acest punct de contact ar trebui, de asemenea, să elaboreze statisticile necesare. Pe lângă aceasta, statele membre ar trebui să aplice o strategie națională coerentă de punere în executare pe teritoriul lor și să poată desemna un organism care să coordoneze punerea în aplicare a acesteia. Autoritățile competente din fiecare stat membru ar trebui să desemneze proceduri prin care se stabilesc termenele limită și conținutul informațiilor care trebuie transmise.
(26)
La desemnarea unui punct de contact, ar trebui respectate dispozițiile constituționale și nivelul de competențe corespunzător.
(27)
Pentru a permite monitorizarea regimului controalelor tehnice în trafic pus în practică în Uniune, statele membre ar trebui să comunice Comisiei, înainte de 31 martie 2021 și, ulterior, la fiecare doi ani, anterior datei de 31 martie, rezultatele controalelor tehnice în trafic efectuate. Comisia ar trebui să raporteze datele colectate Parlamentului European și Consiliului.
(28)
Pentru a reduce la minimum pierderile de timp pentru întreprinderi și șoferi și pentru a mări eficiența globală a controalelor în trafic, ar trebui încurajată efectuarea controalelor tehnice în trafic, alături de controalele efectuate pentru a verifica respectarea legislației sociale din domeniul transportului rutier, în special a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (8), a Directivei 2006/22/CE și a Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului (9).
(29)
Statele membre ar trebui să stabilească norme privind sancțiunile aplicabile în cazul încălcării dispozițiilor prezentei directive și să asigure aplicarea acestor norme. Sancțiunile respective ar trebui să fie efective, proporționale, cu efect de descurajare și nediscriminatorii. Statele membre ar trebui să prevadă, în special, măsuri adecvate pentru abordarea refuzului unui conducător auto sau al unui operator de a coopera cu inspectorul și pentru utilizarea neautorizată a unui vehicul cu deficiențe periculoase.
(30)
În vederea asigurării unor condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentei directive, ar trebui conferite competențe de executare Comisiei. Respectivele competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (10).
(31)
Comisia nu ar trebui să adopte acte de punere în aplicare privind procedurile de notificare a vehiculelor care prezintă deficiențe majore sau periculoase punctelor de contact ale statelor membre de înmatriculare, precum și actele de punere în aplicare de stabilire a formatului datelor pentru a transmite Comisiei informațiile colectate de statele membre cu privire la vehiculele inspectate, în cazul în care comitetul înființat în temeiul prezentei directive nu emite niciun aviz referitor la proiectul de act de punere în aplicare prezentat de Comisie.
(32)
În vederea actualizării, dacă este cazul, a articolului 2 alineatul (1) și a punctului 6 din anexa IV, fără a afecta domeniul de aplicare al prezentei directive, a actualizării punctului 2 din anexa II, în ceea ce privește metodele, și a adaptării punctului 2 din anexa II, în ceea ce privește lista elementelor de verificat, metodele de inspecție, motivele respingerii și evaluarea deficiențelor, competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui să fie delegată Comisiei. Este deosebit de important ca, în timpul lucrărilor pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(33)
Deoarece obiectivul prezentei directive, și anume acela de a îmbunătăți siguranța rutieră prin stabilirea de cerințe minime comune și norme armonizate privind controalele tehnice în trafic ale vehiculelor care circulă în Uniune, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre, dar, având în vedere amploarea acțiunii, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul respectiv, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului menționat.
(34)
Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, astfel cum se menționează la articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană.
(35)
Prezenta directivă dezvoltă regimul existent referitor la controalele tehnice în trafic, actualizează cerințele tehnice ale Directivei 2000/30/CE și include regulile cuprinse în Recomandarea 2010/379/UE a Comisiei (11). Prin urmare, Directiva 2000/30/CE ar trebui să fie abrogată,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
CAPITOLUL I
OBIECT, DEFINIȚII ȘI DOMENIU DE APLICARE
Articolul 1
Obiect
În scopul ameliorării siguranței rutiere și a protecției mediului, prezenta directivă stabilește cerințe minime pentru un regim al controalelor tehnice în trafic aplicate vehiculelor comerciale care circulă pe teritoriul statelor membre.
Articolul 2
Domeniu de aplicare
(1) Prezenta directivă se aplică vehiculelor comerciale cu o viteză maximă prin construcție mai mare de 25 km/h aparținând următoarelor categorii, astfel cum sunt definite în Directiva 2003/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului (12) și în Directiva 2007/46/CE:
(a)
autovehicule concepute și construite în principal pentru transportul persoanelor și al bagajelor lor, care au, în afara locului pe scaunul conducătorului auto, mai mult de opt locuri pe scaune - categoriile M2 și M3;
(b)
autovehicule concepute și construite în principal pentru transportul de mărfuri cu o masă maximă mai mare de 3,5 tone - categoriile N2 și N3;
(c)
remorci concepute și construite pentru transportul de mărfuri sau persoane, precum și pentru cazarea persoanelor, și cu o masă maximă mai mare de 3,5 tone - categoriile O3 și O4;
(d)
tractoare cu roți din categoria T5, utilizate în principal pe drumurile publice, în activități comerciale de transport rutier de marfă, cu viteza maximă prin construcție mai mare de 40 km/h.
(2) Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre de a efectua controale tehnice în trafic asupra vehiculelor care nu intră sub incidența prezentei directive, cum ar fi vehiculele comerciale ușoare din categoria N1 a căror masă maximă nu depășește 3,5 tone, și de a verifica alte aspecte ale transportului rutier și ale siguranței rutiere sau de a efectua controale în alte locuri decât pe drumurile publice. Nicio dispoziție din prezenta directivă nu împiedică statele membre să limiteze utilizarea unui anumit tip de vehicule la anumite părți din rețeaua sa rutieră pe motive de siguranță rutieră.
Articolul 3
Definiții
Următoarele definiții se aplică numai în sensul prezentei directive:
1.
„vehicul” înseamnă orice autovehicul care nu circulă pe șine sau remorca sa;
2.
„autovehicul” înseamnă orice vehicul motorizat cu roți care se deplasează prin propriile mijloace, cu o viteză maximă prin construcție mai mare de 25 km/h;
3.
„remorcă” înseamnă orice vehicul cu roți și fără autopropulsie, conceput și construit pentru a fi tractat de un autovehicul;
4.
„semiremorcă” înseamnă orice remorcă concepută pentru a fi atașată unui autovehicul astfel încât o parte a sa să se sprijine pe autovehicul și o parte substanțială din masa ei și masa încărcăturii sale să fie suportate de autovehicul;
5.
„încărcătură” înseamnă toate bunurile care ar fi în mod normal plasate în sau pe partea de vehicul destinată să transporte o sarcină și care nu sunt fixate permanent pe acesta, inclusiv obiectele din dispozitive de transport, cum ar fi lăzile, cutiile mobile sau containerele, plasate pe vehicule;
6.
„vehicul comercial” înseamnă un autovehicul împreună cu remorca sau semiremorca sa, utilizat în principal pentru transportul de mărfuri sau de pasageri în scopuri comerciale, precum transportul pentru terți și în contul terților sau transport pe cont propriu sau în alte scopuri profesionale;
7.
„vehicul înmatriculat într-un stat membru” înseamnă un vehicul înmatriculat sau pus în circulație într-un stat membru;
8.
„deținător al unui certificat de înmatriculare” înseamnă persoana fizică sau juridică pe al cărei nume este înmatriculat vehiculul;
9.
„întreprindere” înseamnă o întreprindere astfel cum este definită la articolul 2 punctul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1071/2009;
10.
„control tehnic în trafic” înseamnă un control tehnic inopinat al vehiculelor comerciale efectuat de autoritățile competente ale unui stat membru sau sub supravegherea directă a acestora;
11.
„drum public” înseamnă un drum de utilitate publică generală, precum drumurile locale, regionale sau naționale, șoselele, drumurile expres sau autostrăzile;
12.
„inspecție tehnică” înseamnă o inspecție în conformitate cu articolul 3 punctul 9 din Directiva 2014/45/UE;
13.
„certificat de inspecție tehnică” înseamnă un raport al inspecției tehnice eliberat de autoritatea competentă sau de un centru de inspecție, care conține rezultatul inspecției tehnice;
14.
„autoritate competentă” înseamnă o autoritate sau un organism public abilitat de un stat membru de a fi responsabil cu administrarea sistemului de control tehnic în trafic, inclusiv, dacă este cazul, cu efectuarea unor astfel de controale;
15.
„inspector” înseamnă o persoană autorizată de un stat membru sau de autoritatea competentă a acestuia să efectueze controale tehnice în trafic inițiale și/sau mai detaliate;
16.
„deficiențe” se referă la defecțiuni tehnice și alte situații de neconformitate constatate în timpul unui control tehnic în trafic;
17.
„control tehnic în trafic concertat” înseamnă un control tehnic în trafic întreprins în comun de autoritățile competente din două sau mai multe state membre;
18.
„operator” înseamnă o persoană fizică sau juridică care exploatează vehiculul în calitate de proprietar sau este autorizat să exploateze vehiculul de către proprietarul acestuia;
19.
„unitate mobilă de control” înseamnă un sistem transportabil de echipamente de inspecție necesare pentru efectuarea de controale tehnice în trafic mai detaliate, operat de inspectori competenți pentru a realiza controale tehnice în trafic mai detaliate;
20.
„facilitate de control tehnic în trafic desemnată” înseamnă o zonă fixă pentru efectuarea controalelor tehnice în trafic inițiale și/sau mai detaliate care poate fi echipată și cu echipamente de inspecție instalate permanent.
CAPITOLUL II
SISTEMUL DE CONTROL TEHNIC ÎN TRAFIC ȘI OBLIGAȚIILE GENERALE
Articolul 4
Sistemul de control tehnic în trafic
Sistemul de control tehnic în trafic include controalele tehnice în trafic inițiale menționate la articolul 10 alineatul (1) și controalele tehnice în trafic mai detaliate menționate la articolul 10 alineatul (2).
Articolul 5
Procentul de vehicule care trebuie controlate
(1) Pentru vehiculele menționate la articolul 2 alineatul (1) literele (a), (b) și (c), numărul total de controale tehnice în trafic inițiale în Uniune în fiecare an calendaristic corespunde unei proporții de cel puțin 5 % din numărul total al acestor vehicule care sunt înmatriculate în statele membre.
(2) Fiecare stat membru depune eforturi pentru a efectua un număr adecvat de controale tehnice în trafic inițiale, proporțional cu numărul total de astfel de vehicule care sunt înmatriculate pe teritoriul său.
(3) Informațiile referitoare la vehiculele verificate sunt comunicate Comisiei în conformitate cu articolul 20 alineatul (1).
Articolul 6
Sistemul de clasificare în funcție de gradul de risc
Pentru vehiculele menționate la articolul 2 alineatul (1) literele (a), (b) și (c), statele membre asigură introducerea în sistemul de clasificare în funcție de gradul de risc instituit în temeiul articolului 9 din Directiva 2006/22/CE a informațiilor privind numărul și gravitatea deficiențelor, stabilite în anexa II și, după caz, în anexa III, constatate la vehicule exploatate de întreprinderi individuale. Pentru a atribui fiecărei întreprinderi un profil de risc, statele membre pot folosi criteriile stabilite în anexa I. Aceste informații se utilizează pentru verificarea mai riguroasă și mai frecventă a întreprinderilor cu un grad de risc ridicat. Sistemul de clasificare în funcție de gradul de risc este administrat de autoritățile competente din statele membre.
În vederea punerii în aplicare a primului paragraf, statul membru de înmatriculare folosește informația primită de la alte state membre în temeiul articolului 18 alineatul (1).
Statele membre pot permite inspecții tehnice suplimentare voluntare. Informațiile privind conformitatea cu cerințele tehnice aferente circulației pe drumurile publice obținute din inspecțiile voluntare pot fi avute în vedere pentru a îmbunătăți profilul de risc al unei întreprinderi.
Articolul 7
Responsabilități
(1) Statele membre solicită ca certificatul de inspecție tehnică aferent celei mai recente inspecții tehnice periodice sau o copie a acestuia sau, în cazul unui certificat de inspecție tehnică electronic, o copie certificată a certificatului sau un original al acestuia și raportul întocmit cu ocazia celui mai recent control tehnic în trafic să fie păstrate la bordul vehiculului, dacă sunt disponibile. Statele membre pot permite autorităților lor să accepte dovezi electronice ale unor astfel de inspecții, atunci când informații în acest sens sunt accesibile.
(2) Statele membre solicită întreprinderilor și conducătorilor unui vehicul supus unui control tehnic în trafic să coopereze cu inspectorii și să ofere acces la vehicul, la piesele acestuia și la întreaga documentația relevantă în scopul efectuării controlului.
(3) Statele membre se asigură că responsabilitățile întreprinderilor de a-și menține vehiculele într-o stare de siguranță și de conformitate cu normele tehnice aferente circulației pe drumurile publice sunt definite, fără a aduce atingere responsabilităților conducătorilor acestor vehicule.
Articolul 8
Inspectorii
(1) Inspectorii se abțin de la orice fel de discriminare pe considerente care țin de naționalitatea conducătorului auto sau de țara de înmatriculare ori de punerea în circulație a vehiculului atunci când selectează vehiculul pentru un control tehnic în trafic și când efectuează controlul.
(2) Atunci când efectuează un control tehnic în trafic, inspectorul este liber de orice conflict de interese care ar putea influența imparțialitatea și obiectivitatea deciziilor sale.
(3) Recompensa pentru inspectori nu este direct legată de rezultatele controalelor tehnice în trafic inițiale sau mai detaliate.
(4) Controalele tehnice în trafic mai detaliate sunt efectuate de inspectori care îndeplinesc cerințele minime de competență și de formare stabilite la articolul 13 și în anexa IV din Directiva 2014/45/UE. Statele membre pot să prevadă ca inspectorii care efectuează controale în facilități de control tehnic în trafic desemnate sau care utilizează unități de control mobile să îndeplinească aceste cerințe sau cerințe echivalente aprobate de autoritatea competentă.
CAPITOLUL III
PROCEDURILE DE CONTROL
Articolul 9
Selectarea vehiculelor pentru controlul tehnic inițial în trafic
Atunci când identifică vehicule care urmează a fi supuse unui control tehnic în trafic inițial, inspectorii pot alege cu prioritate vehicule exploatate de întreprinderi cu un profil de risc ridicat, astfel cum se menționează în Directiva 2006/22/CE. Vehiculele pot fi selectate pentru control și aleatoriu sau atunci când există suspiciunea că acestea prezintă un risc pentru siguranța rutieră sau pentru mediu.
Articolul 10
Conținutul și metodele controalelor tehnice în trafic
(1) Statele membre se asigură că vehiculele selectate în conformitate cu articolul 9 sunt supuse unui control tehnic în trafic inițial.
La fiecare control tehnic în trafic inițial al unui vehicul, inspectorul:
(a)
verifică cel mai recent certificat de inspecție tehnică și cel mai recent raport de control tehnic în trafic, dacă sunt disponibile, păstrate la bord, sau dovezile electronice ale acestora în conformitate cu articolul 7 alineatul (1);
(b)
efectuează o evaluare vizuală a stării tehnice a vehiculului;
(c)
poate efectua o evaluare vizuală a arimării încărcăturii vehiculului în conformitate cu articolul 13;
(d)
poate efectua verificări tehnice prin orice metodă pe care o consideră adecvată. Aceste verificări tehnice se pot efectua pentru a justifica o decizie de a supune vehiculul unui control tehnic în trafic mai detaliat sau de a solicita ca deficiențele să fie remediate fără întârziere în conformitate cu articolul 14 alineatul (1).
Inspectorul verifică dacă toate deficiențele indicate în raportul de control tehnic în trafic anterior au fost remediate.
(2) Pe baza rezultatului inspecției inițiale, inspectorul decide dacă vehiculul sau remorca acestuia ar trebui supuse unui control tehnic în trafic mai detaliat.
(3) Un control tehnic în trafic mai detaliat acoperă elementele enumerate în anexa II care sunt considerate necesare și relevante, având în vedere în special siguranța frânelor, a anvelopelor, a jantelor, a șasiului și a elementelor poluante și metodele recomandate aplicabile verificării acelor elemente.
(4) În cazul în care un certificat de inspecție tehnică sau un raport de control tehnic în trafic demonstrează că în cursul ultimelor trei luni a fost controlat unul dintre elementele enumerate în anexa II, inspectorul nu controlează elementul respectiv, cu excepția cazurilor în care un astfel de control este justificat de existența unei deficiențe evidente.
Articolul 11
Instalațiile de control
(1) Un control tehnic în trafic mai detaliat se efectuează cu ajutorul unei unități mobile de control sau al unei facilități de control tehnic în trafic desemnate sau într-un centru de inspecție astfel cum se menționează în Directiva 2014/45/UE.
(2) Dacă un control mai detaliat urmează să fie efectuat într-un centru de inspecție sau într-o facilitate de control tehnic în trafic desemnată, acesta trebuie efectuat cât mai curând posibil, în unul dintre cele mai apropiate centre sau în una dintre cele mai apropiate centre sau facilități practicabile.
(3) Unitățile mobile de control și facilitățile de control tehnic în trafic desemnate includ echipamente adecvate pentru efectuarea unui control tehnic în trafic mai detaliat, printre care echipamentele necesare pentru evaluarea stării frânelor, a eficienței frânării, a direcției, a suspensiei și a elementelor poluante ale vehiculului, după caz. Atunci când unitățile mobile de control sau facilitățile de control tehnic în trafic desemnate nu includ echipamente necesare pentru verificarea unui element indicat la controlul inițial, vehiculul este trimis la un centru sau o facilitate de control la care se poate efectua o verificare detaliată a elementului respectiv.
Articolul 12
Clasificarea deficiențelor
(1) Pentru fiecare element care urmează să fie inspectat, în anexa II figurează o listă a posibilelor deficiențe și a gradului de lor gravitate care trebuie folosită în timpul controalelor tehnice în trafic.
(2) Deficiențele identificate pe parcursul controalelor tehnice în trafic ale vehiculelor se clasifică în una dintre următoarele categorii:
(a)
deficiențe minore care nu au un efect semnificativ asupra siguranței vehiculului sau nu au impact asupra mediului și alte neconformități minore;
(b)
deficiențe majore susceptibile să compromită siguranța vehiculului, să aibă impact asupra mediului, să-i pună în pericol pe ceilalți participanți la trafic sau alte neconformități mai importante;
(c)
deficiențe periculoase care constituie un risc direct și imediat la adresa siguranței rutiere sau au un impact asupra mediului.
(3) Un vehicul care prezintă deficiențe care se încadrează în mai mult de o categorie de deficiențe dintre cele menționate la alineatul (2) este clasificat în categoria care corespunde deficienței mai grave. Un vehicul care prezintă mai multe deficiențe la aceleași aspecte verificate, astfel cum sunt definite în domeniul de aplicare al controalelor menționate la punctul 1 din anexa II, poate fi clasificat în categoria următoare de gravitate a deficiențelor dacă se consideră că efectul combinat al acestor deficiențe generează un risc mai mare la adresa siguranței rutiere.
Articolul 13
Controlul arimării încărcăturii
(1) În cursul unui control tehnic în trafic, un vehicul poate fi supus unui control al arimării încărcăturii sale în conformitate cu anexa III, pentru a se asigura că încărcătura este arimată astfel încât să nu afecteze condusul în condiții de siguranță sau să nu reprezinte o amenințare pentru viață, sănătate, bunuri sau mediu. Pot fi efectuate controale pentru a se verifica dacă în cursul tuturor manevrelor executate în cursul exploatării vehiculului, inclusiv în cazul situațiilor de urgență sau al manevrelor de pornire în pantă:
-
poziția încărcăturilor unele față de altele ori față de pereții vehiculului sau de alte suprafețe ale acestuia se poate modifica doar într-o măsură minimă; și
-
încărcăturile nu pot să părăsească spațiul destinat mărfurilor sau să se deplaseze în afara suprafeței de încărcare.
(2) Fără a aduce atingere cerințelor aplicabile transportului anumitor categorii de bunuri, precum cele vizate de Acordul european referitor la transportul rutier internațional al mărfurilor periculoase (ADR) (13), arimarea încărcăturii și controlul arimării încărcăturii se pot efectua în conformitate cu principiile și, după caz, cu standardele stipulate în secțiunea I din anexa III. Se poate utiliza cea mai recentă versiune a standardelor stipulate în secțiunea I punctul 5 din anexa III.
(3) Procedurile referitoare la măsurile subsecvente, menționate la articolul 14, se pot aplica, de asemenea, în cazul unor deficiențe majore sau periculoase legate de arimarea încărcăturii.
(4) Statele membre dispun ca personalul implicat în controalele legate de arimarea încărcăturii să beneficieze de o formare adecvată în acest sens.
Articolul 14
Măsuri subsecvente în cazul identificării unor deficiențe majore sau periculoase
(1) Fără a aduce atingere articolului 14 alineatul (3), statele membre dispun ca orice deficiență majoră sau periculoasă identificată în cursul unui control inițial sau al unuia mai detaliat să fie rectificată înainte ca vehiculul să fie folosit pe drumurile publice.
(2) Inspectorul poate decide ca vehiculul să fie supus unei inspecții tehnice complete într-un termen specificat dacă acesta este înmatriculat în statul membru în care s-a desfășurat controlul tehnic în trafic. Dacă vehiculul este înmatriculat într-un alt stat membru, autoritatea competentă poate solicita autorității competente din acest alt stat membru în cauză, prin intermediul punctelor de contact menționate la articolul 17, să efectueze o nouă inspecție tehnică a acestui vehicul conform procedurii stabilite la articolul 18 alineatul (2). Atunci când se constată deficiențe majore sau periculoase la un vehicul înmatriculat în afara Uniunii, statele membre pot decide să informeze autoritatea competentă a țării în care a fost înmatriculat vehiculul.
(3) În cazul oricăror deficiențe care necesită remedierea promptă sau imediată, ca urmare a oricărui risc direct și imediat la adresa siguranței rutiere, statul membru sau autoritatea competentă în cauză dispun restricționarea sau interzicerea utilizării vehiculului respectiv până la remedierea acestor deficiențe. Utilizarea unui astfel de vehicul poate fi permisă în scopul deplasării lui până la unul dintre cele mai apropiate ateliere unde pot fi reparate aceste deficiențe, cu condiția ca deficiențele periculoase în cauză să fi fost remediate în așa fel încât să îi permită să ajungă la atelierul respectiv și să nu existe niciun risc imediat pentru siguranța ocupanților săi sau a altor participanți la traficul rutier. În cazul deficiențelor care nu necesită remedierea imediată, statul membru sau autoritatea competentă în cauză poate stabili condițiile și intervalul de timp rezonabil în care poate fi folosit vehiculul înainte de remedierea deficienței.
Atunci când nu poate fi reparat astfel încât să poată ajunge până la atelier, vehiculul poate fi dus într-un loc disponibil în care poate fi reparat.
Articolul 15
Taxele de control
Atunci când, în urma unui control mai detaliat, au fost identificate deficiențe, statele membre pot solicita plata unei taxe rezonabile și proporționale care ar trebui să fie corelată cu costul efectuării respectivului control.
Articolul 16
Raportul controlului și bazele de date privind controalele tehnice în trafic
(1) Pentru fiecare control tehnic în trafic inițial efectuat se comunică autorității competente următoarele informații:
(a)
țara în care a fost înmatriculat vehiculul;
(b)
categoria vehiculului;
(c)
rezultatul controlului tehnic în trafic inițial.
(2) La încheierea unui control mai detaliat, inspectorul întocmește un raport în conformitate cu anexa IV. Statele membre asigură primirea de către conducătorul auto al vehiculului a unei copii a raportului controlului.
(3) Inspectorul comunică autorității competente rezultatele controalelor tehnice în trafic mai detaliate într-un interval de timp rezonabil de la inspecția respectivă. Autoritatea competentă păstrează aceste informații în conformitate cu legislația aplicabilă privind protecția datelor timp de cel puțin 36 de luni de la data primirii lor.
CAPITOLUL IV
COOPERARE ȘI SCHIMB DE INFORMAȚII
Articolul 17
Desemnarea unui punct de contact
(1) Statele membre desemnează un punct de contact care:
-
asigură coordonarea cu punctele de contact desemnate de alte state membre în ceea ce privește acțiunile întreprinse în temeiul articolului 18;
-
transmite Comisiei datele menționate la articolul 20;
-
asigură, după caz, orice alt schimb de informații și oferă asistență punctelor de contact ale altor state membre.
(2) Statele membre transmit Comisiei numele și datele de contact ale punctului lor național de contact până la 20 mai 2015 și o informează de îndată cu privire la orice modificare apărută. Comisia întocmește lista tuturor punctelor de contact și o transmite statelor membre.
Articolul 18
Cooperarea dintre statele membre
(1) Atunci când se identifică deficiențe majore sau periculoase sau deficiențe care duc la o restricționare sau la o interdicție de a utiliza vehiculul, la un vehicul care nu este înmatriculat în statul membru unde are loc controlul, punctul de contact notifică rezultatele controlului respectiv punctului de contact din statul membru de înmatriculare a vehiculului. Această notificare conține elementele raportului de control tehnic în trafic, conform anexei IV, și este comunicată, de preferat, prin intermediul registrului electronic național menționat la articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 1071/2009. Comisia adoptă, în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2), norme detaliate privind procedurile de notificare a vehiculelor care prezintă deficiențe majore sau periculoase punctului de contact al statului membru de înmatriculare.
(2) Atunci când se găsesc deficiențe majore sau periculoase la un vehicul, punctul de contact al statului membru în care a fost controlat vehiculul poate solicita autorității competente din statul membru în care este înmatriculat vehiculul, prin intermediul punctului de contact din acest stat membru, să ia măsurile subsecvente corespunzătoare, cum ar fi supunerea vehiculului unei noi inspecții tehnice astfel cum se prevede la articolul 14.
Articolul 19
Controale tehnice în trafic concertate
Anual, statele membre întreprind, în mod regulat, activități de control tehnic în trafic concertate. Statele membre pot combina aceste activități cu cele stabilite la articolul 5 din Directiva 2006/22/CE.
Articolul 20
Comunicarea de informații către Comisie
(1) Înainte de 31 martie 2021 și, ulterior, din doi în doi ani înainte de 31 martie, statele membre comunică prin mijloace electronice Comisiei datele colectate referitoare la ultimii doi ani calendaristici și referitoare la vehiculele controlate pe teritoriul lor. Respectivele date indică:
(a)
numărul de vehicule controlate;
(b)
categoria de vehicule controlate;
(c)
țara de înmatriculare a fiecărui vehicul controlat;
(d)
în cazul controalelor mai detaliate, părțile verificate și elementele cu deficiențe, în conformitate cu punctul 10 din anexa IV.
Primul raport vizează o perioadă de doi ani începând de la 1 ianuarie 2019.
(2) Comisia adoptă norme detaliate, în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2), referitoare la formatul în care datele menționate la alineatul (1) trebuie să fie comunicate prin mijloace electronice. Până la stabilirea acestor norme, se folosește formularul standard de raportare prevăzut în anexa V.
Comisia raportează datele colectate Parlamentului European și Consiliului.
CAPITOLUL V
ACTE DELEGATE ȘI ACTE DE PUNERE ÎN APLICARE
Articolul 21
Actele delegate
Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22, în ceea ce privește:
-
actualizarea, dacă este cazul, a articolului 2 alineatul (1) și a punctului 6 din anexa IV pentru a ține seama de schimbările categoriilor de vehicule rezultate din modificări ale legislației menționate la articolul respectiv, fără a afecta domeniul de aplicare al prezentei directive;
-
actualizarea punctului 2 din anexa II în ceea ce privește metodele, în cazul în care metode de inspecție mai eficiente și mai eficace devin disponibile, fără a extinde lista elementelor care trebuie verificate;
-
adaptarea punctului 2 din anexa II, în urma unei evaluări pozitive ale costurilor și beneficiilor implicate, în ceea ce privește lista elementelor de verificat, metodele de inspecție, motivele respingerii și evaluarea deficiențelor în cazul unei modificări a cerințelor obligatorii relevante pentru omologarea de tip din cadrul legislației Uniunii privind siguranța sau mediul.
Articolul 22
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 21 se conferă Comisiei pe o perioadă de cinci ani de la 19 mai 2014. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu intervale de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opune prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 21 poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificată în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 21 intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la data notificării acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 23
Procedura comitetului
(1) Comisia este asistată de un Comitetul de inspecție tehnică, menționat în Directiva 2014/45/UE. Respectivul comitet este un comitet în înțelesul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011. În cazul în care comitetul nu emite un aviz, Comisia nu adoptă proiectul de act de punere în aplicare și se aplică articolul 5 alineatul (4) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
CAPITOLUL VI
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 24
Raportarea
(1) Până la 20 mai 2016, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare și efectele prezentei directive. Raportul analizează, în special, efectele în privința ameliorării siguranței rutiere, precum și a costurilor și a beneficiilor eventualei includeri a categoriilor N1 și O2 în domeniul de aplicare al prezentei directive.
(2) Nu mai târziu de 20 mai 2022, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare și efectele prezentei directive, în special în ceea ce privește eficacitatea și armonizarea sistemelor de clasificare în funcție de gradul de risc, îndeosebi în definirea profilurilor de risc reciproc comparabile ale diferitelor întreprinderi în cauză. Raportul este însoțit de o evaluare de impact detaliată, care analizează costurile și beneficiile pe întreg teritoriul Uniunii. Evaluarea impactului este pusă la dispoziția Parlamentului European și a Consiliului cu cel puțin șase luni înainte de prezentarea oricărei propuneri legislative, după caz, de includere a noi categorii de vehicule în domeniul de aplicare al prezentei directive.
Articolul 25
Sancțiuni
Statele membre stabilesc regimul sancțiunilor aplicabile în cazul încălcării dispozițiilor prezentei directive și adoptă toate măsurile necesare pentru a asigura că acestea sunt aplicate. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie efective, proporționale, cu efect de descurajare și nediscriminatorii.
Articolul 26
Transpunere
(1) Statele membre adoptă și publică, până la 20 mai 2017, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceste acte.
Statele membre aplică măsurile respective de la 20 mai 2018.
În ceea ce privește sistemul de clasificare în funcție de gradul de risc menționat la articolul 6 din prezenta directivă, ele aplică măsurile respective de la 20 mai 2019.
Atunci când statele membre adoptă aceste măsuri, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc metodele de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor măsuri de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 27
Abrogare
Directiva 2000/30/CE se abrogă cu începere de la 20 mai 2018.
Articolul 28
Intrare în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 29
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 3 aprilie 2014.


Input:
ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 1289/2014
z dnia 3 grudnia 2014 r.
ustalające współczynnik akceptacji dla wydawania pozwoleń na wywóz, odrzucające wnioski o pozwolenie na wywóz i zawieszające składanie wniosków o pozwolenie na wywóz pozakwotowego cukru
KOMISJA EUROPEJSKA,
uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1308/2013 z dnia 17 grudnia 2013 r. ustanawiające wspólną organizację rynków produktów rolnych oraz uchylające rozporządzenia Rady (EWG) nr 922/72, (EWG) nr 234/79, (WE) nr 1037/2001 i (WE) nr 1234/2007 (1),
uwzględniając rozporządzenie Komisji (WE) nr 951/2006 z dnia 30 czerwca 2006 r. ustanawiające szczegółowe zasady wykonania rozporządzenia Rady (WE) nr 318/2006 w odniesieniu do handlu z państwami trzecimi w sektorze cukru (2), w szczególności jego art. 7e w związku z jego art. 9 ust. 1,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
Zgodnie z art. 139 ust. 1 akapit pierwszy lit. d) rozporządzenia (UE) nr 1308/2013 cukier wyprodukowany podczas roku gospodarczego w ilościach przekraczających kwotę, o której mowa w art. 136 tego rozporządzenia, może zostać wywieziony wyłącznie w ramach limitu ilościowego, który ma zostać ustalony przez Komisję.
(2)
Rozporządzenie wykonawcze Komisji (UE) nr 776/2014 z dnia 16 lipca 2014 r. ustalające limit ilościowy dla wywozu pozakwotowego cukru i pozakwotowej izoglukozy na okres do końca roku gospodarczego 2014/2015 (3) ustala wymienione limity ilościowe.
(3)
Ilości cukru objęte wnioskami o pozwolenie na wywóz przekraczają limit ilościowy określony w rozporządzeniu wykonawczym (UE) nr 776/2014. Należy zatem ustalić współczynnik akceptacji dla ilości wnioskowanych w dniach od 24 do 28 listopada 2014 r. Wszystkie wnioski o pozwolenie na wywóz cukru złożone po dniu 28 listopada 2014 r. należy zatem odrzucić, a składanie wniosków o pozwolenie na wywóz - zawiesić,
PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
Artykuł 1
1. Pozwolenia na wywóz pozakwotowego cukru, o które wnioski złożono w dniach od 24 do 28 listopada 2014 r., są wydawane dla wnioskowanych ilości pomnożonych przez współczynnik akceptacji w wysokości 30,097818 %.
2. Wnioski o pozwolenie na wywóz pozakwotowego cukru złożone w dniu 1, 2, 3, 4 i 5 grudnia 2014 r. zostają niniejszym odrzucone.
3. Składanie wniosków o wydanie pozwoleń na wywóz pozakwotowego cukru zawiesza się na okres od dnia 8 grudnia 2014 r. do dnia 30 września 2015 r.
Artykuł 2
Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
Sporządzono w Brukseli dnia 3 grudnia 2014 r.