en vifte av skjæbner uten begrænsning i tid – er et foretagande så ladet med både sikre onder og svimlende risker – fysisk, psykisk og sjælelig sett – att potensielle forældre med moden ansvarsbevissthet vil være disponert for passivitet eller handlingslammelse på dette punkt, især i en tid som vor, der overvældende truende aspekter fylder horizonten og lammer vort Ja til livet.“ (Zapffe in an interview with Geir T.H.
Det urimeligste utslag av denne styrkende forgrovning har vi kanske i tesen om, at den enkelte har “plikt” til å bære navnløse lidelser og den værste død, dersom det redder eller gavner resten av den gruppe han tilhører.“] In an interview in 1984 Zapffe emphasizes the aspect of procreative irresponsibility: “To have children, to let a fate come into existence – perhaps a whole series of fates without any limitation in time – is a project so heavily burdened with inevitable evils and enormous risks (physically and psychologically) that potential parents endowed with a fully developed sense of responsibility will tend towards passivity or show themselves incapable of acting.